170 Karl Pettersei 
fjordbund over til den anden. Fra Vägsfjorden ostover til 
nævnte ejdefar danner lagordningen säledes her overalt en 
enkelt regelmæssig optrædende synklinal fold, hvis længde- 
akse spænder sig frem i retning fra n. 20° v. til o. 20° o. 
— saledes som forholdet vil findes fremstillet i de ovenfor 
omhandlede profilrits no. 53 til 56. 
Ganske i ovenstemmelse hermed træder stradifications- 
forholdene ogsa frem efter fjeldpartierne langs fastlandets 
randkant videre nordover til Ser-Reisen. 
Langs den estlige side af Gisundet gjenfindes en til- 
svarende synklinal fold, men er dennes lengdeakse efter 
sundets sydlige del afbejet mere østlig, idet den spender sig 
frem i retning fra n. 20° o. til s. 20° v. Efter sundets nord- 
lige del mod sammes udløb til Malangen bøjes lagstillingens 
strøgretning atter tilbage til n. 20" v. Afbøjningen står åben- 
bart i et bestemt tilknytningsforhold til den her frembry- 
dende granitfelt, — Rødbergsgraniten, — hvis længdeakse 
skyder sig frem i samstemmende retning. Glimmerskiferens 
lagrækker skyder sig her langs efter Gisundet med stejlt til 
næsten vertikalt fald ind under Rødbergsgraniten. 
Efter de høje fjeldpartier, der mod nord afslutter halv- 
øen mellem Malangen og Balsfjorden, træder lagstillingen 
endvidere frem ganske i overenstemmelse med den, der er 
rådende efter strøgene om Astafjorden (cfr. profilrits fig. 59). 
De enkelte mindre væsentlige afvigelser langs efter Gi- 
sundets sydlige del fraregnet vil det heraf fremgå, at fjeld- 
partierne langs efter bækkenets østlige side i strøget fra 
Gravfjord nordover til Balsfjorden er bygget på en i det 
hele og store ganske ensartet måde. En i det væsentlige 
samstemmende lagstilling med en enkelt synklinal fold, hvis 
længdeakse spænder sig frem i retning fra n. 20° v. til s. 
209 o., træder her oftest mod stor bestemthed frem langs ef- 
ter bækkenets østlige side. 
Noget afvigende herfra træder derimod bygningsfor- 
