176 Karl Pettersen 
At disse oprindeligt i så henseende ma have optradt under 
mere samstemmende forholde er der al grund til at fornd- 
satte, og navnlig vil dette fremgå, når man fester sig ved 
den stærkt fremtrædende forskjel, der i si henseende rader 
langs efter begge sider af det trange Gisund. Den nævnte 
højdeforskjel må således efter al sandsynlighed være fremgået 
gjennem omordninger 1 senere tidsrum. 
For de strøgs vedkommende, der ligger mellem Tjel- 
sund og Malangen vil det imidlertid i ethvert tilfælde være 
klart, at det her omhandlede forhold ikke kan være at føre 
tilbage til eroderende kræfter. Allerede ved et løseligt blik 
på kartskissen tavle VII. vil det fremgå, at de orografiske 
bygningsforholde her ingenlunde er sådenne, at de har 
kunnet afgive de nødvendige betingelser for at fremkalde 
eroderende kræfter af den art, som forudsætningen her måtte 
påkræve. Anderledes kunde forholdet i så henseende på for- 
hånd måske stille sig ligeovenfor spergsmälet om Tromsø- 
bækkenets dannelse. Sundløbene om Tromsøen er umiddel- 
bart knyttede til Balsfjorden, der skjær sig langt ind efter 
fastlandsstrøgene og indad går over i dalfører, der skyder 
sig indefter ligetil grænsestrøgene mod Sverige. Her fore- 
ligger der således et sammenhængende indskjæringssystem, 
der gjennem en anseelig længde fører ned fra de centrale 
hojfjeldspartier. At dette felt må have kunnet yde overor- 
dentlig gunstige betingelser for en storartet erosionsvirksom- 
hed, er der vistnok al rimelighed for. På forhånd kunde 
der således synes grund til at opkaste det spørgsmål, om 
ikke det hele her optrædende sammenhængende dal- fjord- og 
sundsystem med hensyn til oprindelse mere ligefrem kunde 
være at føre tilbage til eroderende kræfter. 
Uden nærmere at skulle fæste sig ved spørgsmålet om, 
efter hvilken målestok sådanne her kan have virket, skal 
alene fremhæves, at der intet foreligger, der kan pege hen 
på at de i så henseende for de egentlige sundstrøgs vedkom- 
