178 Karl Pettersen 
vis lave niveauer og er lagstillingen her derimod ofte stærkt 
forrykket. Ligesom efter Tromsø-bækkenet vil man også 
her nærmest ledes til den slutning, at Vågsfjord- og Senjen- 
bækkenerne væsentlig må være fremgåede gjennem indsænk- 
ninger. Ogsà her er der gjort enkelte aflæsninger, der mere 
direkte synes at pege i nævnte retning. Som tidligere om- 
handlet i den lokale beskrivelse (cfr. profilrits n. 50.) anta- 
ges således den ved lavlandspartierne om nordre Storvand 
på Hindø optrædende glimmerskiferafdeling gjennem sænk- 
ning at være bleven udskilt fra den skiferafdeling, der byg- 
ger højpartierne af det her opstigende Middagsfjeld. 
Medens det således på den ene side antages at være 
grund til at forudsætte, at Vågsfjord-Senjen- og Tromsø-bæk 
kenerne er fremgået af vertikale dislokationer (sænkninger), 
vil der på den anden side kunne rejses det spørgsmål, om de 
til disse bækkener knyttede sundløb som sådanne er dannet 
samtidig med indsænkningsbækkerne forøvrigt, eller’ frem- 
gåede som senere dannelser gjennem eroderende kræfter. 
En lignende betragtningsmåde, som ovenfor er fremholdt 
ligeovenfor spørgsmålet om det her omhandlede bækkens 
oprindelse gjennem erosion, vilsom det lettelig kan sees og- 
så blive at gjøre gjeldende her. Sundløbene må derfor an- 
tages at være i det væsentlige dannet samtidig som bække- 
net forøvrigt og ved tilsvarende kræfter. 
Der er tidligere ligeovenfor de her optrædende afdelin- 
ger af Balsfjordskifere fremhævet at lagstillingen på de 
forskjellige steder træder frem under mærkelig ensartede 
forholde, — der forøvrig skarpt afviger fra den, der er rå- 
dende såvel efter det underliggende urfjeld som efter den i 
rækkefølgen højere liggende glimmerskifergruppe.  Ensartet 
horisontalt virkende dislokationskræfter må imidlertid som 
før påvist have været samtidig i virksomhed såvel efter 
gneisafdelingen som efter glimmerskifergruppen. Lagstillin- 
gen viser nemlig her, hvad strogretning angar, en fuldstæn- 
