Blokketransport i svensk Lapmark 183 
dal. Fra Torne-tråskens nordvestlige hjørne stiger fjeld- 
grunden langsomt op til det lille — ved grænserøs n 272—433 
m. højt liggende Polna-vand, der gjennem Sørdalselvens tran- 
ge rende har afløb til Bardoelv på norsk side. 
Langs efter tråskens østlige del bygges fjeldgrunden af 
granit. De her fremstigende af granit byggede toppe kan 
nå en højde af opimod 950 m. Mod vest skyder graniten 
sig ind under de krystalliniske skifere, der bygger Kjøldra- 
get og taber sig her snart under träskens vandspejl.”) 
Granitiske flytblokke, hvis oprindelige hjemsted åben- 
bart er at føre tilbage til granitfeltet mod øst, er i stort mål 
udstrøet langs efter tråskens bredder og herfra fremdeles at 
folge op efter fjeldmarkerne til Njuora-jaure. Granitiske 
flytblokke bemærkedes endvidere op efter Budalsskarets 
skråninger mod syd, uden dog her på langt nær at nå op 
til skarets kulmination. 
Blokketransporten efter den skandinaviske halvøs ind- 
landsstrøg plejer i regelen at føres tilbage til indlandsisen 
som den herunder væsentlig virkende kraft. Ved de gjen- 
liggende blokke vil isstrømmens retningsløb også nærmest 
være angivet. Indlandsisen må imidlertid i det hele og sto- 
re have bevæget sig 1 retning ovenfra nedad, og alene på 
sådanne steder, hvor tilfældige hindringer har stillet sig i 
vejen for strømmens jevne og regelmæssige løb, kan isstrøm- 
men have stuet sig op efter et stigende skråplan. Fæster 
man sig imidlertid nærmere ved bygningsforholdene langs 
efter Torne-tråskens indskjæringsbækken, så synes der her 
ikke at skulle foreligge noget, der skulde pege hen på, at 
indlandsisen skulde være bleven afbøjet således, at den skul- 
de have skudt sig frem efter dette milevide bækken fra øst 
mod vest helt frem til grænsefjeldene, der skyder sig op fra 
Njuora-jaures vestlige ende, — altså op efter et langt mod 
*) Cfr. De geologiske bygningsforholde langs den nordlige side af Torne- 
tråsk. Geol. foren. forh. Stockholm. Bd. IX. 1887 pag. 429 ff, 
