184 Karl Pettersen 
vest stigende skråplan. Tvertimod må der vel på forhånd 
være al grund til at forudsætte, at indlandsisen her i vir- 
keligheden må have bevæget sig frem i modsat retning, alt- 
så fra højfjeldspartierne mod vest østover langs tråsken og 
herfra videre frem efter fjeldmarkerne ned mod den botniske 
bugt. Der kan vistnok være mulighed for at indlandsisen i 
et tidsrum, da den har lagt under tilbagerykning, fra højde- 
dragene langs efter tråskens østlige ende kan have afsendt 
en gletscher mod vest, som har skudt sig frem efter Torne- 
tråskens indskjæringsbækken og udfyldt en del af samme. 
At en sådan afgrening fra den mod øst tilbagetrukne ind- 
landsis skulde have skudt sig frem helt til grænsefjeldene 
mod Ofoten, synes der dog kuns at skulle være liden ri- 
melighed for. 
Blokketransporten vestover efter de her omhandlede 
strog kan således neppe være at tilskrive en mod vest frem- 
skydende strøm af indlandsis. 
Der er tidligere på et andet sted*) nævnt, at der langs 
efter Torne-tråskens østlige forgrening, Laimolathi, i nær- 
heden af Raunavare i en højde af antagelig omkring 100 m. 
over det nuværende vandspejl er iagttaget tre over hinan- 
den liggende parallelløbende linjer, der skar sig frem gjen- 
nem et temmeligt langt horisontalt løb og antagelig måtte 
være at opfatte som gamle strandlinjer. Tråskens vandspejl 
må altså i så tilfælde i sin tid under forøvrigt vekslende 
forholde have lagt adskilligt højere end tilfældet er nu. At 
forholdet i virkeligheden har været dette, synes yderligere 
at skulle støttes, når man fæster sig ved de af Hummel *) 
omhandlede terrassedannelser ved den østlige ende af Trå- 
sken, der stak sig frem til en højde over vandspejlet af om- 
kring 120 m. Da tråsken imidlertid til denne side — mod 
øst — afsluttes ved åbne lavtliggende fjeldmarker, hvis dag- 
Sø el 
*) Berattning om Malmfyndigheter inom Norbottens lin. Sveriges Geol. 
8. nryndig 
undersökning. Serie C. 1877 pag. 40. 
