Blokketransport 1 svensk Lapmark 185 
flader kuns lidet hæver sig over dens vandspejl, må tråsken 
mod est under den nævnte højere vandstand nødvendigvis 
have været lukket på en helt anden made end tilfældet er 
nu. Da der ingensomhelst grund er tilstede for her under 
vedkommende tidsperiode at forudsætte i det hele og store 
fra de nurådende væsentlig afvigende reliefforholde, må bæk- 
kenet mod øst utvivlsomt have været lukket ved en tilfæl- 
dig eller temporær dæmning. At denne må være dannet 
ved den tilbagerykkende indlandsis kan der således vistnok 
være al grund til at forudsætte. De ovennævnte strandlin- 
jer synes også med megen bestemthed netop at skulle pege 
i denne retning. At disse må være dannede under lignende 
forholde, som de af Andr. M. Hansen omhandlede «seter», 
er der vistnok al sandsynlighed for. 
At en blokketransport fra øst mod vest under den år- 
lige isdrift har kunnet finde sted efter en sådan inddæmmet 
sjø vil der være al rimelighed for. Der synes således her 
at skulle kunne være grund til at forudsætte, at den oven- 
omhandlede blokketransport efter tråsken og videre vest over 
til Njoura-jaure nærmest må være at føre tilbage hertil. Der 
er naturligvis heller intet til hinder for at tråskens vand- 
spejl i sin tid kan have lagt adskillig højere end de oven- 
omhandlede strandlinjer ligesom også de af Hommel påviste 
terrasser. Blokketransporten op efter Budalsskaret, der ikke 
på langt nær når op til den højde, hvortil graniten skyder 
sig op efter feltet mod øst, vil således antagelig også på en 
naturlig made finde sin forklaring ad samme vej. I ethvert 
tilfælde synes intet derfor ligefremt at skulle være til hin- 
der. 
Som bekjendt er der også efter søndenfor liggende strøg 
af den skandinaviske halvø på forskjellige steder at påvise 
en blokketransport, der har foregået i retning fra øst mod 
vest — fra lavere til højere liggende niveauer. Af dette 
forhold er der draget slutninger om, at indlandsisen i en vis 
