14 Karl Pettersen 
kring 300 m. lavere liggende undergrund. Men medens for- 
holdet i saa henseende allerede for Kvænangens vedkommende 
synes at maatte være temmelig klart, træder det end bestem- 
tere frem efter de forskjellige transversale indskjæringer 
langs Lyngen-fjord. Navnlig skal i saa henseende fremholdes 
den mærkelige gjennemskjæring af de mægtige fjeldpartier 
om Storfjorddalen, der munder udi bunden af Lyngen-fjord *). 
Ifald altsaa gjennembrydningen af den her omhandlede 
murvold, hvorved Bergs- og Meilands-halvøen umiddelbart 
vare knyttede til hinanden, skal være at henføre til erode- 
rende kræfter, saa er der liden rimelighed for at det herun- 
der virkende agens kan have været glacialtidens is. Men 1 
saa tilfælde maa man vel nærmest ledes til at feste sig ved 
havsjøens brydende evne. Ved denne forudsætning skal man 
her dvæle lidt nærmere. 
Efter al sandsynlighed maa den saaledes udbrudte del 
af murvolden have være bygget af krystallinisk lagede berg- 
arter. Dette vil antagelig fremgaa, naar man ser hen til 
bygningsforholdene ikke alene over de tilgrændsende dele af 
Bergs- og Meilands-halvgen men ogsaa over de fra fjordga- 
bet fremskydende høje øer Spildern, Rødø og Haukø. Disse 
maa nemlig nærmest være at opfatte som gjenstaaende rester 
af den tidligere murvold. 
Fjordgabet er saaledes indskaaret i krystallinisk lagede 
bergarter. 
Havsjøens brydende virkninger mod den faste fjeldgrund 
er naturligvis i høj grad betinget af bergartens strukturfor- 
holde... Hvor berggrunden dannes af haard homogen massiv 
bergart, der vil havsjøen kuns kunne virke i forholdsvis ringe 
grad udbrydende. Det erisaa henseende et ret betegnende 
forhold at de mægtigere eller i det hele mere stærkt udpræ- 
*) Nærmere herom i „Fjord- og daldannelsen inden det nordlige 
Norge*, Archiv for Math. og Naturv. 2 B. 
