94 Karl Pettersen. 
mer eller mindre stærkt udpræget gneisartet laget struktur. 
Om end bergarten ofte i dagen synes at træde frem mere 
massiv, vil den dog ved nærmere undersøgelse utvivlsomt 
findes at optræde bestemt laget, og der er paa forhaand al 
rimelighed for at lagstillingen inden gneis-graniten ganske 
vil falde sammen med den, der raader inden glimmerskifer- 
afdelingen. Sjøens udbrydende virksomhed har derfor efter 
al sandsynlighed havt et ligesaa gunstigt arbejdsfelt efter 
gneisgraniten som efter skiferen.*) Det vil ogsaa antagelig 
være klart at det regelmæssige og ensartede orografiske præg 
langs begge fjordsider netop gjennem forudsætningen om en 
saadan udenfra indad virkende kraft finder sin naturligste 
forklaring. Men foreligger der saaledes som det synes stærke 
vidnesbyrd for at havsjøens brydninger her har været væsent- 
lig medvirkende til dannelsen af et saa anseeligt og tillige 
saa typisk udpræget fjordløb som Hellemofjorden, saa vil der 
paa forhaand allerede være megen grund til at tillægge den 
samme kraft en væsentlig betydning ligeoverfor fjorddannel- 
sen langs det nordlige Norge i det hele — overalt, hvor der 
ikke maatte være at paavise aabenbare vidnesbyrd for at 
andre kræfter herunder have været mere væsentlig medvir- 
kende. 
Forøvrigt skal det atter gjentages, at den her fremholdte 
forudsætning ingenlunde udelukker forudsætningen om at og- 
saa andre eroderende eller destruerende kræfter samtidig 
kunne have været medvirkende efter forholdenes medfør i 
stærkere eller svagere grad paa de forskjellige steder. 
Medens det saaledes, efter hvad der ovenfor er paavist, 
vistnok for Kvænangens vedkommende indtil videre faar hen- 
staa uafgjort, hvorvidt en tidligere spaltedannelse her har 
foreligget, antages dog den egentlige fjorddannelse nærmest 
at være udgaaet som et resultat af havsjøens brydninger. 
*) Cfr. „Lofoten og Vesteraalen*, 
