31. 
* 32. 
Undersøgelser over dyrlivet i de arktiske fjorde. 59 
Exemplarer have, og derved synes at nærme sig C. al- 
bus, af hvilken de maaskee ere Varieteter.* Trolig har 
han her stødt paa den samme form, som jeg ovenfor 
har omtalt, ved Tromsø maaske ogsaa paa Lep. cancel- 
latus, som der er almindelig paa 25—30 favne og 1 en- 
kelte former meget ligner var. infuscatus, hvad det ydre 
udseende angaar, medens en nøiere anatomisk undersø- 
gelse straks vil henvise den paa sin rette plads. 
Boreochiton ruber, Lowe. 
Overalt ikke sjelden i selskab med følgende paa stene 
og skjæl; det største medbragte eksplr. maaler 11 m. m., 
og synderlig større bliver den ikke ialfald paa arktisk 
omraade. 
B. marmoreus, Fabr. 
Bemærkedes overalt paa 10—20 favnes dyb, dog langt 
fra saa hyppig sum f. eks. i Tromsøsundet, hvor den 
kan samles i store mængder. Det største i Kvænangen 
fundne eksplr. maaler kun 14 m. m., medens den ved 
Tromsø opnaar næsten den dobbelte størrelse, individer 
paa 20 m.m. er ikke sjeldne, og jeg besidder endog et 
stykke, der har den betydelige længde af 27 m. m.; 
Sars angiver kun 16 m. m. Paa levende individer er 
kapperanden ofte svagt rød og hvid ternet som hos 
B. ruber, tørret bliver den derimod ensfarvet gulagtig, 
medens farven hos B. ruber holder sig uforandret og 
afgiver et ypperligt kjendemærke til ved første øiekast 
at holde den ud fra B. marmoreus, fra hvilken den og- 
saa let adskilles ved mange konstante detailforskjellig- 
heder. Paa Sars’s figur (Tab. 8 f. 3 a) forekommer 
kapperanden mig at være tegnet altfor smal, paa leven- 
de eksplr. er den forholdsvis neppe smalere end hos 
B. ruber. 
33. Acmea testudinalis, Müll. 
Erholdtes enkeltvis iNordbotn paa 10—20 favne, men 
