719) W. M. Schgyen. — Nye Bidrag til Kundskaben 
Distriks Beliggenhed. Det ene er nemlig Sydvaranger (69 — 
70° n. Br.), vor skandinaviske Halvøs nordøstligste Grændse- 
gebet mod Rusland og Finland, og det andet Saltdalen (66,5 
—67° n. Br:), det sydligste Indlandsgebet af Norges arktiske 
Region. Hver af disse Gebeter udmærker sig, som det er 
at vente, ved sine Eiendommeligheder, og omendskjønt Un- 
dersøgelserne vistnok endnu ere langt fra at kunne gjøre 
Fordring paa nogen Fuldstændighed for nogen af dem, har 
jeg dog troet, at en samlet Fortegnelse over, hvad der hid- 
til er bragt for Dagen paa hvert af disse Steder, ikke vil 
være uden Nytte som Bidrag til en fuldstændigere Kundskab 
om Lepidopternes Udbredelse i vore arktiske Egne. Vi skulle 
da først betragte: 
1. Sydvarangers Lepidopterfauna. 
Allerede i min førnævnte ,Oversigt“ gjorde jeg (p. 138— 
141) opmærksom paa de Eiendommeligheder, som dette Di- 
strikt efter de dengang indvundne Resultater af Undersøgel- 
serne sammesteds syntes at opvise i Henseende til Sammen- 
sætningen af dets Lepidopterfauna, da udgjørende ialt 87 
kjendte Arter, bragte for Dagen dels gjennem min Ven 
Konservator Schneider's og egne Undersøgelser omkring Elve- 
nes i sidste Halvdel af Juli 1878 og dels gjennem Sognepræst 
G. Sandberg’s Indsamlinger, der især under Sommeren 1879 
indeholdt flere Ting af stor Interesse. Min dengang udtalte 
Formodning om, at der navnlig i de indre Skovdistrikter 
vistnok endnu vilde være adskillige interessante Fund at 
gjøre, har ogsaa tilfulde bekræftet sig ved Hr. Sandberg’s 
i de tvende siden den Tid forløbne Sommere, 1880 og 81, 
ivrigt fortsatte og med meget Held kronede Undersøgelser, 
hvorved Stedets kjendte Lepidopterfauna nu er steget til 132 
Arter. Af de saaledes altsaa tilkomne 45 Arter, hvoraf 8 ere 
nye for vor arktiske Region, (en enkelt, Biston lapponarius, 
