74 W. M. Schøyen. — Nye Bidrag til Kundskaben 
og frigga, men dog alle kun sparsomt eller i enkelte Explr., 
saaledes at de altsaa i hvert Fald maa blive at anse som 
Sjeldenheder i Sammenligning med, hvad Tilfældet er i de 
vestligere beliggende Distrikter af Finmarken. Paa den an- 
den Side møde vi heri Sydvaranger af Rhopalocerer: Pieris 
rapæ, Thecla rubi, Van. cardui og antiopa, samt Ereb. embla, 
hvoraf ingen endnu er observeret noget andet Sted i Finmar- 
ken (den førstnævnte og de to sidstnævnte overhovedet ikke 
noget Sted i vor hele arktiske Region forøvrigt). — Det vil 
endvidere sees, at der ligeledes blandt Heterocererne fore- 
findes mange Arter, der endnu ikke ere paatrufne andre Ste- 
der inden Finmarkens Grændser, om det end tør være al 
Rimelighed for, at en større Del af dem ogsaa vil kunne 
paavises ialfald i enkelte af de vestligere Distrikter; specielt 
haves herved for Øie Indlandsbygderne Karasjok og Kauto- 
keino, hvis Naturforholde ligeledes nøie svare til de finske 
Lapmarkers, med hvis Fauna Sydvarangers stemmer gjennem- 
gaaende overens, idet der ikke lader sig paavise mere end 
et Par Arter i den efterfølgende Fortegnelse, der ikke alle- 
rede ere noterede som finske, medens deres Fremtrængen 
saa langt mod Nord som indtil henimod den 70de Bredde- 
grad tidligere for manges Vedkommende har været aldeles 
ukjendt. 
Vi møder saaledes i Sydvaranger, som tidligere berørt, 
en mærkelig sammensat Lepidopterfauna, en forunderlig Blan- 
ding af rent arktiske Former med de mest uventede sydli- 
gere Arter, og det ikke, saaledes som Tilfældet er f. Ex. i 
Saltdalen (se 1 det følgende), hver for sig henviste og ind- 
skrænkede til bestemte Høider over Havfladen, men Side om 
Side i Lavlandet. Uagtet den høie nordlige Beliggenhed bli- 
ver dog ogsaa her det oprindelige, rent arktiske og arktisk- 
alpine Element i numerisk Henseende i betydelig Minoritet, 
idet Hovedmassen af Arter udgjøres af sydligere Indvandrere, 
hvoraf stedse flere og flere Arter ere naaede hidop, alt efter- 
