44 Tromsø Museums Aarsbefter 28. — 1905. 



skiud fra Tromsø og Finmarkens amter er enige i, at det 

 er »sæl«, som er optraadt i størst mængde, d. v. s. »sadel- 

 sæl«, den ud voksne han af grønlandssæl {Phoca grønlan- 

 dica), samt at der ogsaa har været meget »ungsæl« d. v. 

 s. unger af forskjellig størrelse af grønlandssæl. Snad 

 [Phoca annellata phoetida) skal der ogsaa have været me- 

 get af, derimod lidet af stenkobbe [Phoca vitulina). Dette 

 stemmer ogsaa med mine iagttagelser. Af de 700 sæl- 

 skind, jeg har seet, tilhørte 48 snad, 250 ungsæl d. v. s. 

 unge af grønlandssæl, 383 sadelsæl, blot nogle faa skind 

 tilhørte stenkobbe. Muhgens var der nogle skind af hun- 

 sæl d. v. s. hun af grønlandssæl, da disse vanskelig ad- 

 skilles fra ung hansæl. Efter fangstfolks udsagn skal den 

 voksne hunsæl være blevet igjen i Østisan for at yngle, 

 medens blot hansæl og ungsæl er kommet vestover. Da 

 der saagodtsom ikke er fanget uldunger af sæl ved vore 

 kyster, synes denne antagelse at være rigtig. Da der har 

 været udtalt formodning, om at den saakaldte ungsæl del- 

 vis kunde være stenkobbe, har jeg for at bekræfte rigtig- 

 heden af mine iagttagelser undersøgt nogle skeletter med 

 tilhørende skind af forskjellige sælarter. 4 kranier hø- 

 rende til skind af norsk ungsæl syntes at t3^de paa, at 

 disse tilhører grønlandssæl, idet ganebenenes bagre frie 

 kant paa kranierne er tvert afskaarne og ikke har uogeu 

 bugt indover. Der er ogsaa flere andre kjendetegn, der 

 taler for, at ialfald 4 nøiere uudersøgte skind af norsk 

 ungsæl tilhører grønlandssæl, idet nemlig svømmehuden 

 mellem fingrene paa disse er mindre stærkt behaaret end 

 hos stenkobbe, klørene er slankere og spidsere, 2den fin- 

 ger læugst og halen forholdsvis lang og tynd. (Se videre 

 herom mine meddelelser om de forskjellige sælarters fore- 

 komst i »Norsk fiskeritidende« august 1903 p, 460). 



