.t. Sparre Schneider. — Saltdalens Lepidopterfauna. iOO 



iindtagelser nær intet hensyn er taget til, li vad der i 25 

 aar er bleven pnbliceret over Norges som merf ugle : Kata- 

 logen staar for vort fædrelands vedkommende paa samme 

 standpunkt som i 1871, nagtet jeg i alle disse aar stod i 

 venskabelig forbindelse med Dr. Staudinger, som dog 

 forstod norsk, og altid søgte at holde ham a jour med 

 vore undersøgelser. I Dr. P a g e n s t e c h e r s store opus, 

 «Die arktische Lepidopterenfauna», har jeg da sørget for, 

 at intet er bleven glemt, men det er jo rigtignok nogct 

 post festum. Og endnu et karakterisk tilfælde kan jeg 

 ikke negte mig fornøielsen af at berette. Sekretæren for 

 det store «Entomological Society» i London, som ønskede 

 at gjøre en tur til Aten, tilskrev mig ivaar med forespørg- 

 sel, om «indfødtc» (norske) lepidopterologer havde samlet i 

 Alten, senere end Staudinger (i 18G1). Jeg kunde da 

 oplyse om, at Alten ikke var os ubekjeudt, og oversendte 

 ham samtidig en slump publikationer som bevis for, at 

 der i den sidste menneskealder liar været arbeidet ganske 

 flittigt i det arktiske Norge. Videnskaben pleier jo ikke 

 at gjøre reklame, skjønt vor tid ikke egentlig kan kaldes 

 beskeden, men der bør da sørges for, at videnskabsmænds 

 alvorhge arbeider ogsaa faar gjøre den nytte, de tilsigter. 



Tromsø i november 1906. 



