J. Sparre Sclmcidcr. — Saltdalens Lepidoptorfauna. ilö 



mørkere end den typiske form og synes nærmest at kunne 

 henregnes til ah. gira/fina Hb., der altsaa under polar- 

 kredsen ojDtræder som en klimatrace, vi har 5 aldeles lig- 

 nende tyske individer. Jeg ser, at Strand for de i uni- 

 versitetsmuseet opstillede eksjjlr. fra Saltdalen har givet et 

 eget navn, v. nordlandica, men dette anser jeg for over- 

 flødigt, da vor arktiske camelma som ovenfor bemærket 

 uden tvang lader sig indordne under ah. (v) gira/fina. 



Hvorvidt camelina i Saltdalen har opnaaet sin abso- 

 lute nordgrænse, faar fremtidige undersøgelser afgjøre ; an- 

 detsteds i Tromsø stift er den ialfald liidtil ikke bemerket. 



248. Endromis versicolora L. v. lapponica Bau? 



Skjønt Saltdalen er den nordligste lokalitet for denne 

 vakre sommerfugl, synes den her rigtig at have sit hjem 

 og maa næsten kaldes almindelig. Den var endnu ikke 

 observeret her, da S c h ø 3'^ e n affattede sin fortegnelse, men 

 senere fandt Hagemann flere eksplr., som blev indsendt 

 til Tromsø museum ; i mai 97 tog jeg selv 3 noget fløine 

 eksplr. (2 $, 1 $) omkring Storjord og i Ura, medens et 

 4de undslap. Endnu heldigere var jeg aaret efter, da jeg 

 ?}. juli i Ura tog et helt selskab paa ikke mindre end 27 

 0. 1 cm. lauge larver, der sad tæt sammen paa en Alnus- 

 kvist, paa hvilken plante jeg ogsaa i Hardanger i 1874 

 fandt et mindre selskab, medens Betula ellers opgives som 

 hovednæringsplanten. 



Jeg har etsteds seet anført, at versicolora skulde være 

 vanskelig at opføde og bringe til forvandling, men mit 

 forsøg lykkedes ialfald denne gang aldeles udmærket- 

 Nogle af larverne krøb bort som ganske smaa, og etpar 

 af pupperne gik til grunde ved uforsigtig behandling, men 

 jeg fik dog ialt 16 vakre og veludviklede eksplr., hvoraf 

 kun 4 $. Med hensyn til tiden for udviklingen var foi'- 



