9 J. Sparre Schneider. 
gribende forskning, saaledes at vor kundskab om Verte- 
braterne og visse afdelinger af havets vrimlende dyrverden 
nu kan betragtes som kommen ud over de første famlende 
staveøvelser i den store bog; men enduu ligger store feldter 
aldeles ubearbeidede, her er rigeligt arbeide for hundrede 
forskende gine og travle hænder. 
Entomologien har nu altid været behandlet som stedbarn 
af de norske zoologer, i de 70 første aar af dette frem- 
skridtenes aarhundrede én entomolog, der har frugtbargjort 
sine studier i skrift, hvilken modsætning til Englands 1200 
lepidopterologer alene eller til Tyskland, hvor barnet knap 
kan gaa, før det faar ketseren i haanden, men hvor man 
ogsaa lider under en oversvømmende ufrugtbar dilettantisme, 
der søger at bøie videnskaben ind under modens strænge 
love. At vi i det hele taget besidder noget kjendskab til 
det arktiske Norges insektfauna, har vi næsten udelukkende 
svenske og tyske entomologer at takke for, den kontingent, 
som vore egne har ydet, er rent forsvindende, da insekter 
tidligere kun leilighedsvis har været indsamlede af forskere 
paa andre gebeter, i 1877 betraadtes Tromsø stift af den 
første norske entomolog, der har drevet sit studium som 
mere end blot og bar dilettant. I tyveaarene bereistes en 
del af Finmarken og Nordland af den berømte nys afdøde 
svenske naturforsker professor Zetterstedt, der offentliggjorde 
sine fund i de 2 hovedværker: „Insecta Lapponica“ og 
» Diptera Scandinaviæ“, og hvoraf stof har været hentet ved 
udarbeidelsen af Siebkes: „Enumeratio insectorum Norvegi- 
corum* I—-IV fascikel. De to anseede tyske lepidopterologer 
Dr. Staudinger og Dr. Wocke anstillede entomologiske under- 
søgelser i Alten i sommeren 1860 og offentliggjorde resul- 
taterne i „Stettin. entomol. Zeitung“ for 1861 & 62, udbyttet 
af Dr. Staudingers anden reise i Finmarken 1873 har jeg 
endnu ikke seet bearbeidet. Lægger vi hertil en liden for- 
tegnelse over insekter iagttagne i Saltdalen af pastor Som- 
