Skuringsfænomener i det nuværende strandbelte. 69 
gende linje, i virkeligheden lade sig indordne under en 
saadan. 
Rendernes brede kan variere mellem 2 à 20 mm, 
dybden kan ogsaa være højst variabel. Den kan naa op 
til omkring 3 mm., men er i regelen dog ringere og ud- 
gravningen 1 det hele ikke stærkt udpræget. Den en- 
kelte fures bund er heller ikke overalt lige dyb, men i 
regelen stærkt knudret og den hvide bundfarve træder 
oftere frem som et porøst overdrag. Dette overdrag kunde 
maaske tyde hen paa andre end skurende kræfter. 
Renderne ligge ikke horisontalt efter strøgretningen, 
men stige eller falde efter bergoverfladens vexlende kon- 
turforholde. 
Renderne er at følge nedad de skraanende bergflader 
til det lag af aur, der dækker foden og tildels lidt under 
dette. Fjernes disse løse bedækninger saa ville renderne 
efter hvad der hidtil er iagttaget snart ganske tabe sig over 
den saaledes afdækkede overflade. 
Der er intet som peger hen paa at de her neynte i 
forskjellige retninger fremskydende render med hensyn til 
dannelsen kunne være at henføre til forskjellige tider. I 
krydsningspartierne viser sig i regelen den samme knud- 
rede bund som i den enkelte linje. Linjerne kunne her 
løbe saaledes sammen, at der dannes som et fælles frem- 
springende knudepunkt, uden at nogen af linjerne kan 
sees at træde bestemtere frem. 
Over det samme kalkstensdrag som omhandlet under (a) 
men dybere ned, nemlig i littoralbeltets lavere afdeling, 
er berget i regelen overdækket med tangarter. Undersg- 
ges bergets overflade under’ tangarterne, saa vil under- 
grunden vise sig uren og ru, der hvor algerne med sine 
stængler have fæstet rod i berget. Hvor dette derimod 
dækkes af algernes blade eller løv, der kan brede sig 
vidt ud fra stænglerne og dække en mangedobbelt større 
