Skuringsfænomener i det nuverende strandbelte. 71 
hvide bundfarve, som linjerne inden de øvre niveauer. 
Individer af den i littoralbeltet i saa rigt maal optræ- 
dende Balanus-art — Balanus balanoides (Lepas) L. — 
kunne ofte i lange rader have grupperet sig netop efter 
disse linjer. 
Ved at fæste sig nærmere ved disse linjer vil man 
modtage et stærkt indtryk af at de kunne være at op- 
fatte som skuringsstriber i dannelsens første stadier eller 
som ufærdige skuringsstriber. 
. Noget nordenfor det her omhandlede sted strax nedenfor 
landstedet Engen gjordes følgende aflæsning: 
Kalkstenen træder her i en højde af 2 å 3 m. over 
højeste vandstand frem med en stærk ujevn og knudret 
overflade — uden spor til afglatning. Overfladen danner 
her det øverste af et vel afgrændset parti — med en 
længde langs sundet af 2 å 3 m. og en brede af 0,7 m. 
Overfladen er efter breden gjennemfuret af et sæt af pa- 
rallelløbende mer og mindre dybt indgravede render. 
Disse ligge i en indbyrdes ulige afstand og efter en strøg- 
retning af 75°. Et par af de mest udprægede overskjær 
dagfladen efter dens hele brede. Disse have en jevn 
dybde af 15 mm. med en ligeledes ensartet brede af 30 
mm. De andre fire ere svagere og danne alene korte 
stumper. Disse furer overskjær et andet set ligesaa 
stærkt udpregede render under en strøgvinkel af 45°, 
saa at de sidste altsaa stryger i retning af 120". Furer- 
ne have her en uren og ujevn bund, dog af temmelig 
ensartet dybde. De vise heller ikke den hvide bundfarve, 
der er saa betegnende for de tidligere omhandlede ren- 
der. I skjæringspartierne træde renderne af begge set 
frem med den samme dybde. 
Disse render, der forøvrigt ikke ere at sammenstille 
med de egentlige skuringsrender, skjønt de nok kunne 
have nogen lighed med disse, ere knyttede til det udgaa- 
