Skuringsfænomener i det nuværende strandbelte. 85 
ligere glaciale actioner. Man skal herunder fremholde føl- 
gende punkter: 
1. Fæster man sig saaledes først ved linjesystemet der, 
hvor det optræder mest udpræget — saaledes som det oven- 
for er omhandlet under ltr. a — saa vil den der tilsyne- 
ladende saa stærkt fremtrædende regelmæssighed i linjernes 
optræden tabe sig mer og mer for et nøjagtigere eftersyn. 
Enkelte linjer kunne vistnok her være at paavise, der spænde 
sig frem efter et længere sammenhængende ret løb. Fler- 
heden af disse opløse sig derimod i en række af smaastum- 
per*), der oftest ingenlunde lade sig gruppere som dele af 
en og samme rette linie. Den enkelte linje kan ofte bøje 
sig efter stærke bugtninger til den ene eller anden side. 
Endvidere vil man oftere finde linjerne i hovedsystemet 
overskaarne af kortere eller længere render under højst for- 
skjellige retninger. Paa sine steder kan det mere regel- 
mæssige 1 linjernes optræden saa ganske tabe sig, at det 
hele gaar over til en fuldkommen regelløshed. 
Disse forholde synes vanskelig at kunne lade sig forene 
med en forudsætning om en glacial oprindelse. 
2. At renderne ikke vise nogen ren bund men derimod 
en temmelig knudret bundflade synes heller ikke at skulle 
tale for en saadan forudsætning. 
3. I de lavere liggende partier af littoralzonen fandtes 
— som ovenfor omhandlet under litr. b — en række af 
hvide render, der viste en strøgretning af 75°. Flerheden — 
af disse traadte i det hele her frem mere som finere eller 
bredere baandstriber med hvidlig bundfarve. Enkelte viste 
dog tegn til en svagere udfuren. Disse striber ere utvial- 
somt knyttede til sekundære afløsningsflader, — for flere af 
dem ligger forholdet i saa henseende temmelig klart. Kalk- 
*) C. F. Naumann og Albt. Heim omtaler i sine før nævnte afhand- 
linger hermed ganske ensartede forholde fra Porfyrbergene ved 
Hohburg, | 
