20 Karl Pettersen 



øens østlige afhæng og efter et bredt bælte tvertover 

 øen afsat ret mægtige masser af glacialt grus. 



e. Efter afslutningen af denne ældre glacialtid og efter et 

 niellemrum af en interglacial periode indtraadte en yngre 

 kuldeperiode. En ny isstrøm skjød sig atter ned efter 

 dalen og idet denne efter et forhodsvis kort tidsperio- 

 de atter begyndte at trække sig tilbage, afsattes nede 

 ved mun dingen af den nuværende dal ret mægtige mo- 

 rænevolde, der dels skjød sig longitudinalt ned mod 

 sjøen, dels transversalt, lukkende for dalen. Isstrømmen 

 tråk sig tilbage under stærk afsmeltning og forsvandt 

 tilsidst ogsaa fra de inderste højest liggende partier af 

 dalen efter her at have efterladt sig anseelige masser 

 af glacialgrus, der soin en vold lukkede for en ferskvand- 

 sjø. Igjennem senere udfyldninger er denne stadig aftaget 

 i fladeindhold. En svag rest, fra hvilken Tromsdalsel- 

 ven har sit udløb, stikker endnu frem efter dalens in- 

 derste kjedelformige bækken. 



f. Denne yngre glaciale periode fandt sin afslutning i en 

 tid, da havstanden i iorhold til den faste fjeldgrund laa 

 omkring 120' (38 m.) højere end nu. 



X. Erosionsdale paa Eenø. 



Renø er en højtbygget ø, beliggende 2 a 3 mil norden- 

 for Tromsøen, adskilt ved det smale Langsund fra den store 

 vestenfor liggende Ringvatsø. Øens sydlige side skjær sig i 

 omkring øst-vestlig retning gjennem en længde af 11 kilome- 

 ter langs det brede Grøtsund, som adskiller Renø fra det 

 tvertovenfor liggende fastlandsparti, der her mod Ulfsfjorden 

 afsluttes i Ulfstindens mægtige fjeldparti. Fra Grøtsundet 

 skyder Renø frem efter nordlig retning gjennem en længde 

 af omkring 20 kilom. men under stadig aftagende brede. 



