Undersøgelser af dyrelivet i de arktiske fjorde. 91 



lanterhavs-dyb maa vel N. dbesa regnes for at være af ark- 

 tisk oprindelse. 



GO. N subtorta p. p. ^ars, 1. c. p. 87, tab. 6, fig. 6, a 

 — c. — Schneider, Kvænangsfjordens Molluskfauna p. 56, no. 

 23. — Ciispidata Lèche, Hafsmollusker no. 10. 



Dette er en for vor arktiske region yderst karakteristisk 

 art og efter sin udbredelse en af de genuine former i den 

 indre led og de lukkede fjorde. Ved Tromsø erden ret hyp- 

 pig udenfor Skatøren, i Finnæsdybet, ved Ramfjordnæs, i Ram- 

 fjordbunden samt i Kjosen, paa sidstnævnte sted allerede ved 

 10 favnes dyb men ellers neppe ovenfor 20 a 25 f, i Ram- 

 fjordmundingen ned til 80 a 100 f., hvor jeg ogsaa har fun- 

 det de største eksplr., 7 mm., der vistnok er maximum for 

 dens dimensjoner. 



61. Poromya granulata j^yst, G. O. Sårs, 1. c. p. 90, tab > 

 5, fig. 6, a — b. — Weinkauff, Conchylien des Mittelmeeres p. 

 30. — Id., Catalog p. 59, no. 998. — Friele 1. c. no. 30. — 

 Norman, 1. c. p. 45, no. 95. — Embla Jcorenii, Loven 1. c. 

 no. 318, cum fig. — M. Sårs, Beretning p. 166. — Id., Bi- 

 drag p. 61. — Danielssen 1. c. p. 13 (Thetis). 



Af denne sjeldne og mærkelige form har jeg paa 30 — 

 40 f. lerbund udenfor Skatøren erholdt 2 levende vakre eksplr., 

 det største med en længde af 12 og høide af 9 mm , hvor- 

 hos Dr. Krause fandt en enkelt valvel. 



Arten som først blev beskreven efter fossile eksplr. fra 

 Antwerpen og ligeledes er fanden fossil ved Messina, har en 

 saa besynderlig udbredelse, at man med Weinkauff kunde 

 være fristet til at betvivle Middelhavs-formens identitet med 

 den nordiske. De hidtil kjendte lokaliteter er nemlig føl- 

 gende: Norges kyst fra Bergen til Hasvik (nær 71°), øerne 

 ved Nordskotland, Mr.deira, Algier, Neapel, Cycladerne og 

 Liileasien ! Senere undersøgelser vil maaske bekræfte Wein- 

 kauffs mistanke, hvilket paa sagens nuværende standpunkt 

 kan være vanskelig t at af gjøre. 



