af en Del Bergarter i det nordlige Norge ip 
synes at være Magnetkis. Særdeles ofte omgives Ertskornene 
med en Krands af Granatkrystaller. 
3. Olivingabbro fra Komagfjordnes pr. Gaas- 
hop, Sørøen. Her er Plagioklasen endnu mere overveiende 
end i den netop omtalte Olivingabbro, saa at dette Mineral 
udgjør over 90 %. Mange af Feldspatkornene viser tyde- 
lig Tvillingstribning og er altsaa Plagioklas. Men ved Siden 
af denne optræder tillige en anden Feldspat, der viser en 
eiendommelig kruset eller bølgeformet Overflade, og denne 
Feldspat har ingen Tvillingstribning, og er maaske en Or- 
thoklas eller en triklin Feldspat, hvis Tvillingstribning er 
ødelagt. Det klinorombiske Pyroxenmineral viser Gjennem- 
gange i 4 Retninger, og er derfor Diallag, uagtet der kun 
faa Steder findes Spor af Diallagens eiendommelige Indlei- 
ninger. Diallagen viser tydelig Dikroisme; enkelte Partier 
af den holder paa at omvandles, idet de er gjennemsatte af 
rødgule Aarer; maaske foreligger her en Omvandling af Di- 
allag til Serpentin. Olwinen optræder sparsomt som enkelte 
Korn. Nær Diallagen og Ertskornene er Lister af stærkt di- 
kroitisk Magnesiaglimmer ikke sjeldne. Opake Korn af Mag- 
netkis forekommer hyppigt. 
4. Olivingabbro (Eukrit, Anorthit-Gabbro) fra 
Store Bekkafjord, Seiland, Vest-Finmarken. Pla- 
gioklasen i denne Bergart er efter Undersøgelser af Des Cloi- 
zeaux og Pisani Anorthit, hvorhos Augit angives som den 
anden væsentlige Bestanddel. (Annales des chimie et de 
physique 5te Rekke 9de Bind 1876 Side 492), og Bergarten 
benævnes derfor af dem Eukrit. — Eukrit er som bekjendt 
en kornet Bergart bestaaende af Anorthit og Augit. Imid- 
lertid indeholder det augitiske Mineral omend i ringe Mæng- 
de de for Diallagen eiendommelige Indleininger, hvilke i af- 
blendet Lys skinner med metalagtig Glands. Derhos fore- 
kommer Olivin i ikke ringe Mengde. Hvis man da med 
