46 Karl Pettersen. 
tets lagrekker hyppig af en mørk amfibolitisk sten, der snart 
træder frem temmelig storkornig snart danner en mere fin- 
kornig til tæt og for for øjet næsten homogen grundmasse. 
Disse grønstensagtige partier træder vistnok aldrig frem i saa 
enorme masser som de tidligere omhandlede Gabbroer, og byg- 
ger heller ikke saadanne vilde fjeldformer som disse. Underti- 
den kan denne Grønstea dog træde frem i ret anseelige felter 
og bygger derunder mindre fjelgdrag med lave og mere mildt 
formede kupper. Oftest træder den dog frem i mere underord- 
net maalestok men overalt under saa ensartede forholde og og- 
saa i petrografisk henseende under saa ensartede strukturforhol- 
de at man altid har let for at gjenkjende den som en typisk ud- 
præget bergart. Den af Helland under løbe-nr. 17 omhandlede 
Diorit fra Vandvaag (beliggende paa Vanna i Karlsø præste- 
gjeld) hører herhen. Törnebohm har mikroskopisk undersøgt 
3 fra forskjellige punkter hentede prøvestuffer. Disse dan- 
nes i henhold til hans foreløbige meddelelser herom af IIorn- 
blende, Plagioklas og indeholder dertil Epidot, Kalkspath, 
Glimmer, Apatit samt Magnetit og Pyrit, Epidot danner en 
overordentlig hyppig indblanding. Paa enkelte steder f. ex. 
ved Vandvaag paa Vanna findes bergarten hyppig gjennem- 
sat af tommebrede aarer af rød Skapolit. Kaafjordens kob- 
berkisholdige gangpartier ere knyttede til denne bergart. 
Mens den her omhandlede Diorit i det hele overalt træ- 
der frem som en temmelig ensartet bergart, kan den dog 
ogsaa paa sine steder indeslutte mer eller mindre væsentlige 
afændringsformer. Fra grønstenspartiet ved Jupvik ved Al- 
ten er saaledes hentet den provestuffe, der af Helland er 
beskrevet under løbe-nr. 7 som en Sassurit Gabbro. I grøn- 
stenen her findes tillige nogle lag af en ejendommelig brun- 
lig fiolet temmelig storkornig gabbroartet bergart. Den er 
beskrevet af Helland under løbe-nr. 2 som Olivin-Gabbro 
fra Jupvik. For blæserøret reagerer pulveret af samme paa 
Mangan og der kan saaledes maaske være nogen grund til 
