Det nordlige Norges gabbro-felter. 49 
mensætning forgvrigt i det væsentlige bliver uforandret. Paa 
andre steder træffes en tyndlaget granatrig amfibolitisk ski- 
fer, der utvivlsomt i petrografisk henseende er at henføre til 
den nysnævnte afændringsform, i vexellejning med glimmer- 
skifer og kalksten, uden her at findes knyttet til den mas- 
Sive varietet. 
Den typisk pregede Eklogit træder navnlig frem paa en- 
kelte punkter ved øens sydvestlige side (ved det saakaldte 
Lanes). Her ligger den som lag mellem glimmerskiferen, 
men taber ud mod denne efterhaanden mer og mer sin re- 
nere karakter. Lidt efter lidt antager den en mer og mere 
skifrig struktur, Den kan herunder enten blive mer og mere 
glimmerrig for saaledes gjennem successive overgange at af- 
sluttes i den rene glimmerskifer. Eller ogsaa kan den gaa 
over i Hornblendeskifer, idet Omphaciten og Smaragditen 
mer og mere viger pladsen for den sorte Hornblende. Det 
bredeste af de her optrædende eklogitiske lag har en mæg- 
tighed af 8 a 9 meter, — oftest er dog megtigheden 2 a 3 
meter. Er man fra Eklogiten gjennem de nævnte over- 
gange naaet frem til den utvivlsomme glimmerskifer, saa vil 
man her atter kunne støde paa vexlende skiferlag, hvor Om- 
phacit og Smaragdit igjen kan træde saaledes frem, at berg- 
slagets beslægtskab med den renere Eklogit ikke kan mis- 
kjendes. 
I sin mest typiske fremtræden danner Eklogiten ved La- 
nesset en temmelig finkornig bergart af en bleg-grøn farve, 
væsentlig dannet af Plagioklas, Omphacit og Smaragdit, rigt 
spættet med smaa røde granater. Den grønne grundmasse 
er porfyragtig indvoxet med sort Hornbiende. Til sine tider 
kan granaten træde stærkere frem, — undertiden endog saa- 
ledes at den kan danne den forherskende bestanddel, samti- 
dig som Granat-individerne voxer i størrelse. 
Den eklogitiske bergart paa Lanesset gjennemsættes nu 
og da af Kvarts-aarer. Disse findes tildels rigt ee med 
