54 
Delphinus albirostris, Gray, 
samt nogle bemærkninger om endel ved vore nordlige kyster 
forekommende tandhvaler. Med en tavle. 
Af 
J. Sparre Schneider. 
Uagtet hvaldyrene stedse har tiltrukket sig zoologernes 
opmerksomhed og fremkaldt en ikke ubetydelig literatur, 
har dog vort kjendskab til denne interessante dyrklasse lige 
til de sidste tider været saare mangelfuldt, en vid mark for 
gisninger baade hvad levesæt, udbredelse, arternes adskillelse, 
ja selv hvad den ydre form angaar (af mange kjender man 
blot skelettet mere eller mindre fuldstændigt). Grunden til 
denne uklarhed ligger ikke fjernt; uagtet de fleste arter 
neppe egentlig kan kaldes sjeldne, hender det dog ikke ofte 
og næsten altid blot tilfældigvis, at disse dyr fanges eller 
indstrander (S. Foyns massefangst af hval ved Østfinmarkens 
kyster har dogiden senere tid givet et mægtigt stød fremad 
til udredelsen af bardehvalerne), end sjeldnere falder det i 
fagmænds lod at kunne faa undersøge friske og uskadte indi- 
vider, da de som oftest straks afspekkes af de lykkelige fin- 
dere eller gaar i opløsning, før videnskabelig undersøgelse 
kan finde sted. Hertil kommer endvidere, at flere synes at 
være pelagiske dyr, der sjelden eller aldrig nærmer sig land. 
Aarsagen til, at de fleste, navnlig ældre figurer, er saa 
mangelfulde, inkonstante og ukorrekte, er ikke vanskelig at 
paavise. Ved saa kolossale gjenstande er det ikke let at faa 
