Continentalmassers stigning eller sænkning. - 71 
sætning — og forsaavidt niveauforandringen helt og holdent 
skulde blive at henføre til den — have lagt ligesom Skandina- 
vien i en stadig stigning. Lignende uregelmæssigheder skulle 
ogsaa være at paavise over den sydlige halvkugle. Ny Seeland 
skal saaledes befinde sig i stigning, — medens forudsætnin- 
ger her fordrer sænkning, som jo ogsaa ellers er stærk raa- 
dende over den sydlige halvkugle. Hertil kom endvidere at 
der navnlig med hensyn til Skandinaviens stigning vare af- 
læste forholde, som — ialfald aflæsningerne fremstillede det 
virkelige forhold — med afgjørende bestemthed maatte pege 
hen paa at denne i virkeligheden beroede paa fjeldgrundens 
heevning. © 
De langs de nordlige strgg af Norge isaa rig maalestok 
udviklede strandlinjer antages at skulle levere saadanne af- 
gjgrende vidnesbyrd. Bravais var den fgrste, som nærmere 
studerede strandlinjerne om Alten-fjord. Efter hans aflæs- 
ning, der senere idetmindste delvis bekræftedes af R. Cham- 
bers i ,Ancient see margins“ skulde her ligge tilskue to 1 
forskjellig hajde udspændte strandlinjer. Disse skulde om 
end med forskjellige kortere eller længere afbrudte mellem- 
rum dog kunne lade sig forfølge i nogenlunde sammenhæn- 
gende løb fra bunden af Alten til udimod Hammerfest gjen- 
nem en længde af omkring 15 geog. mil. Ifølge Bravais 
skulde disse to linjer ikke være paralelløbende hverken med 
havlinjen eller med hinanden indbyrdes. Efter løbet inden- 
fra udad mod kysten skulde nemlig linjerne langsomt bøjes 
ned, samtidig som de ogsaa indbyrdes convergere. 
De i løbet af de sidste aar i denne retning anstillede 
undersøgelser synes imidlertid ikke at skulle bekræfte rigtig- 
heden af de af Bravais fremholdte iagttagelser. Disse under- 
. søgelser ere vistnok endnu ikke saa omfattende, som udfor- 
dres for herom at kunne drage fuldt afgjørende slutninger. 
Imidlertid er der allerede nu aflæst saa meget, der med be- 
stemthed synes at pege hen paa at Bravais slutninger heri 
