6 W. M. Schøyen. — Nye Bidrag til Kundskaben 



som en stor Fjeldkløft, hvorind Havet har trængt sig og 

 udvasket den yderste Del, og Elven altid mere og mere ud- 

 hiilet den indre. Det bestaar derfor heller ikke af andet 

 end Elvebund og Bredder, og Fjeldsiderne, der indeslutte 

 samme. Jarfaldene, som de her kaldes, eller Elvekanterne, 

 der staa tilbage fra fordum som Terrasser over og bag hin- 

 anden, vidne nemlig noksom om, baade hvorledes Elven lidt 

 efter lidt mere har hulet sig ind og Tid after anden har 



flyttet sit Løb fra den ene Fjeldside til den anden. 



Det samme vidner ogsaa Jordbunden selv, der blot bestaar 

 af Elvesand med smaa afrundede Stene, just ligedan som den, 

 der endnu aarlig sees at lægges op paa Ørene o: de Steder 

 ved Stranden eller Øer, som Elven danner af sit medførte 

 Grus." Denne eiendommelige Formation med flade Terrasser 

 i forskjellige Høider indenfor hinauden, overalt betegnende 

 tidligere Havniveauer, gjenfindes meget hyppig i disse nord- 

 lige Trakter og danner et karakteristik Træk for samme. 

 Etagevis ligge disse Terrasser ovenover hinanden, dels op- 

 dyrkede til Ager og Eng, og dels bærende Furuskov; kun 

 paa enkelte Steder opimod Fjeldsiderne, f. Ex. ved Midby- 



Tider og udgjort et eneste Fjeld. Her er Satertinden bleven for- 

 vexlet med Baadfjeldet; det er dette sidste, der ligger ligeoverfor 

 'Solvaagtinden og fremviser de af Sommerfelt nævnte Eiendomrae- 

 ligheder, hvorimod den langt bortQernede Satertind, der ligger 

 lige inde ved Evenæsdalen, intet bar tilfælles med nogen af de 

 nævnte Fjelde. Videre staar p. 5—6, at Saltenelven optager først 

 Kimaaen og dernæst Lønselven. Det er imidlertid Lønselven, der 

 optager i sig Kimaaen, kort før den ved Storjord udmunder i Sal- 

 tenelven. Munch's Kart er i dette som i mange andre Henseender 

 for disse Trakters Vedkommende aldeles feilagtigt: Kimaaen er 

 her afsat som faldende i Saltenelven omtrent en Mils Vei nedenfor 

 Lønselven. Videre er det paa Kartet som ganske lidet afr«itte Sol- 

 vaagvand mellem Solvaagtind og Baadfjeld i Virkeligheden mindst 

 en Fjerding langt; indenfor samme ligge flere mindre Vande, Sau» 

 y^Tidene; Satertinden ligger længere mod Øst, osy. osv, 



