68 Karl ï>ettersen. 



i en nærliggende tid dannet mere selvstændige holmer. Af 

 de noget større smaa-øer, der omgive Risø, er navnlig at 

 mærke Ljøsø, der naar en højde af omkring 120' (38 m.) og 

 Sandvær længst mod nord, der naar en højde af 160' (50 

 m.). Sandvær bygges af et smalt aasdrag, en kamformig ryg, 

 der skyder frem i nord-sydlig retning og mod vest falder 

 stejlt ned mod sjøen, mod øst mod et bredt af myr og allu- 

 nium bygget underland. Af de talrige holmer, der forøvrigt 

 omgive Risø, er flerheden af et helt ringe fladeindhold og 

 stige i regelen kun faa fod op over havfladen. Naar sjøen 

 her ga ar højt og med stærke brændinger, saa vil havsprøjten 

 kunne slaa over flerheden af disse. 



Bergarter, der bygger denne øgruppe, dannes af en haard 

 gneisartet sten med hyppige overgange til en mer eller min- 

 dre ren granit. Bergarten er med alle sine petrografiske 

 afændringer og forskjellige overgangsformer nærmest at be- 

 tegne som en granitartet gneis (disse landstrøgs saakaldte 

 gneis-granit). Strøgretninger inden den her optrædende gneis- 

 afdeling kan vistnok efter de forskjellige lokaliteter variere 

 noget men er dog i regelen at sætte omkring nordsydlig 

 med stejt østligt fald. 



Paa grund af strukturforholdene maa denne bergart være 

 ikke alene i høj grad modtagelig for indvirkningen af sku- 

 rende og afglattende kræfter men tillige besidde betingelser- 

 ne for i lang tid at kunne bevare den engang modtagne af- 

 glatning. 



Skulde altsaa indlandsisen her, paa samme maade som 

 forholdet antages at have været langs efter det sydvestlige 

 Norge, i sin tid have skudt ud efter fra Kvalsund, saa maatte 

 der være al grund til at forudsætte at der efter Risø-grup- 

 gen maatte være at paavise stærke spor efter denne dens 

 tidligere optræden her. 



Sporene efter en tidligere glaciation kunne stikke frem 



