70 Karl Pettersen. 



paavise efter de her omhandlede strøg og som i det hele 

 heller ikke er synderlig stærkt udpræget, synes ogsaa nær- 

 mest at skulle pege i den retning. 



Dernæst vil afglatningen efter de lavere niveauer af de 

 her omhandlede holmer i regelen være at paavise netop ef- 

 ter de partier af samme, der ligge mest udsat for havsjøens 

 brydninger. Afglatningen fremtræder mere sparsomt til de 

 kanter der ligge mere i ly for havsjøen, selv om disse punk- 

 ter ligge saaledes til, at de maa forudsættes mere direkte 

 at kunne have været underkastet indvirkningen af i sin tid 

 udskydende isstrømme. 



De afglatuiugsfænomener, som her ere at iagttage, maa 

 saaledes utvivlsomt være at tilskrive havsjøens stadige arbej- 

 de. Under sine brydninger i litoralbæltet fører denne med 

 sig finere og grovere skuringsmateriale. 



De saakaldte stød- og læ-sider, som ogsaa her kan være 

 at iagttage mere eller mindre udprægede, antages paa sam- 

 me maade at maatte være at henføre til havsjøens dels bry- 

 dende dels afglattende virksomhed. 



Der antages forøvrigt at kunne være grund til atfomd- 

 sætte at „læ- og stød-sider" i det hele i noget for stærk 

 grad ere blevne tagne til indtægt for glacialtheorien. 



Skuringsstriber har intetsteds været iagttaget over Risø 

 eller omgivende øer og holmer. 



Naar isstrømmen fra den sydlige del af den skandinavi- 

 ske halvø skulde have ført blokke fra den svenske og norske 

 fjeldgrund over til den mellemsuropæiske slette, til England, 

 til Ørken-øerne og Shetlandsøerne, saa maatte en isstrøm, 

 der skjød sig udefter Balsfj orden og videre efter den oven- 

 for angivne vej udgjennem Kvalsund, upaatvivlelig her have 

 arbejdet paa samme maade og strøet ud langs efter sin vej 

 fremmede flytflokke. Saa er imidlertid ikke forholdet ud mod 

 kyststrøgene her. Over Risø med omliggende smaa-øer og 

 holpaer har der ikke være at paavise flytblokke, hvis oprin- 



