130 Tromsø Museums Aarshefter 23. — 1900 . 



ske. Som det sj^nes, er E. latifolia den art, som forekom- 

 mer almindeligst i det arktiske Norge. Denne grønlandske 

 form er allerede i 1814 opstillet som egen art aï Pursh. — 

 Paa selve Tromsøen tror jeg neppe forekommer flere end de 

 nedenfor nævnte ; men da jeg har former kun fra faa steder 

 paa fastlandet, er det ikke urimeligt, at der findes flere ar- 

 ter, som hidtil ikke er iagttagne. 



E. stricta Host. N. Langnes. 



E. suecica Murb. & Wettst. N. Langnes ; Sandnes ; 

 Storstennes. Formen fra Sandnes er en sjelden smuk form. 



HJ. curta Fr. Stenbrudene ; N. Langnes ; op for W. 

 Holmboe's landsted. Formen fra Stenbrudene er ofte mere 

 end fodshøi, grov og grenet. Dog forekommer den ogsaa der 

 — især paa stranden sammen med Carex incurva — meget 

 spæd. Euphrasiernes størrelse beror jo — som bekjendt — 

 saa meget paa, hvor talrig andre planter findes paa vokseste- 

 det, da de er mere eller mindre parasitiske. — Nord for N. 

 Langnes findes en form, der her foreløbig henføres til E. 

 curta, men som antagelig er en egen art. Den staar meget 

 nær Blytts E. off. var. alpina. Den vokser saa nær sjøen, 

 at denne i høivand tildels gaar over den. Denne — som det 

 synes — noget eiendommelige form har jeg iagttaget Uere 

 steder i det nordlige Norge. 



E. latifolia Pursh. Vistnok alm. Jeg har samlet den 

 paa følgende steder paa Tromsøen : Stenbrudene ; Østlæn- 

 dingbakken ; N. Langnes ; Collins landsted og Telegrafbug- 

 ten. a.^). 



E. minima Jacq. Fl. st. paa Fløifjeldet. Ved birke- 

 grænsen er den temmelig stor; men i nærheden af fløien, 

 hvor den vokste i selskab med Draha crassifolia og Sagina 

 nivalis, er den meget spæd og neppe en halv tomme høi. 



') Jeg- kjender f. t. saa lidet til de andre Eufrasiers udbredelse, at jeg- 

 ikke tør henføre dem til nogen af de af B 1 y 1 1 o^Dstilte grupper. 



