Andr. Notø. — Fl. Tromsøensis. I57 



B. suhalpina Larss. (emend.). Ikke s], a. 



Optræder her oftest som et ganske lidet træ. Stammens 

 farve er heist forskjellig. 



B. suhalpina f. ad glutinosam. Sydvest for Prestvan- 

 det. Middelstort træ. 



Forma inter B. subalpinam et odoratam. Fl. st. 



Meilern B. odorata og suhalpina findes alle mulige 

 overgange. Rakleskjellene og aarenettet — tildels bladenes 

 tæuder — faar gjøre udslaget. Naar et af disse kjende- 

 merker er den ene arts, et andet en anden arts, bliver det 

 ofte det individuelle skjen, som faar af gjøre, til hvilken art 

 træet maa henføres. 



B. suhaljnna f. ad glaébosam. Østlændingbakken. 



Bladenes underside har paa denne form en smuk isgraa 

 farve. 



Nogle -Be^w/a-former, jeg har iagttaget, har en saa af- 

 vigende form, at jeg foreløbig vil give dem et eget navn. 



B. glaehosa ad. int. 



Aarsgrenerne glatte eller næsten glatte, korte, stive, mat 

 oljeglinsende. Bladenes skaft omtrent af halve bladets længde. 

 Selve bladene omtrent tomslange og næsten lige saa brede, 

 bredt h j e r t e f r m e d e, kortspidsede, noget uregelmessigt 

 tandede. Tændernes bredde ved gründen det dobbelte til det 

 tredobbelte af deres længde, deres kanter alm. konvekse og i 

 selve spidsen oftest forsynet med en liden vorte eller flad- 

 trykt klump. Aarenettet ikke større fremtrædende paa nogen 

 af bladenes sider. Oversiden dybt mørkegrøn, undersiden 

 mat graagrøn. Paa alle de exemplarer, jeg saa, var raklerne 

 endestillede. Hunraklerne ca. 2 cm. lauge, med skaft om- 

 trent af samme længde, oprette. Skaftet skjellet. Rakleskjel- 

 lene buede — som hos subalpina-gYi\])i)eii — , mellemfligen 

 lidt smalere og oftest lidt læugere end sidefligerne. De 2 

 sidste oprette, den første udbøiet. 



Nøddeu elliptisk med vinge saa bred som den selv. 



