104 T^romsø Museums Aarshefter 20, -— 1902. 



de sidsto numere Cundiio 1 jorden paa Lekangen i 

 Trane. Æ. j. 



1380, D o b b e 1 1 r i 11 g af guid; deu bestaar af 2 siiiaa 

 ringe, hvoraf hver paa den ene side har on plade, 

 der forestiller en haand. Disse kan lægges saaledes 

 sanunen, at begge hænder forenes, og ringen ser 

 da ud som en enkelt ring. Dens diam. er 1,7 cm., 

 og den passer saaledes kun for en liden finger. 

 Funden paa Tromsø gamle kirkegaard inde i 

 Byen. Det kan være tvilsomt, ora den tilhører 

 middelalderen eller nyere tid. 



1381. Angel af gammeldags form. Partiet ved agnha- 

 gen er rundt, leggen ret; fra leggens ende udgaar 

 en anden leg, der danner en ret vinkel med den. 

 Hvor begge legger forener sig med hinanden, er 

 der paastøbt et stykke bly. F. i en jordhaug paa 

 Lebesby i Finmarken og tilhører nyere tid. 

 Saavidt vides, var de slags angler i brug indtil for 

 et hundrede aar siden. 



1382 — 1383. To g u 1 d m y n t e r, fundne sammen med 

 flere af samme slags paa Bergenhus fæstning. 

 De er prægede for David af Burgund, biskop i 

 Utrecht fra 1457 til 1496, som var en uegte des- 

 cendent af de burgundiske fyrster. Mynterne har 

 paa forsiden indskriptionen : Sanctus Martin epis. 

 (Sankt Martin biskop) og paa bagsiden : Moneta 

 nova aurea Trojectem (Utrechts nye guldmynt). 

 Sankt Martin var skytspatron for bispestolen i 

 Utrecht. Fundet er omstændelig beskreven i aarsb. 

 fra foreningen til norske fortidsmindesmerkers be- 

 varing for 1900, s. 203 flg. Fra Geldern haves i 

 Tromsø museum en Arnoldusgylden, præget for 

 hertug Arnold af Geldren. Den er omtalt i nys- 

 nævnte forenings aarsberetning for 1896, s. 107, 



