2 Tromsø Museums Aarshefter 27. — 1904. 
ledende; saaledes er ogsaa Beinelvdalen og Rævelvdalen 
forvekslede med hinanden). Øst for Beinelvdalen ligger 
de mægtige Langfjeld, som skiller denne dal fra Divida- 
len. Paa sydsiden af Bægatamvarre fortsætter Gæivveri- 
eppe-vagge, til den gaar over i sletterne øst for Begatam- 
javre. Mellem Bægatamvarre og Coardajavre (amtskartets 
Geivijavre) ligger en lavere høide, Goardavarre. Kirkes- 
jordfjeldet, der bestaar af 3 afsatser, den høieste sydligst 
(Jertnagaissa), fortsætter som en heifjeldslette (1300—1500 
m. 0. h.) mod øst til Ridagerddo, og mod syd gaar det 
over i Stallo- og Jertnivarre, der skraaner ned mod Alte- 
vand. Paa Anavandets vestside minder derimod fjeldpar- 
tiet (Gaibevarre) mere om det mellem Iselvdalen og Bardo: 
vilde tinder med alle sprækker og skar fyldte med evig 
sne og is. Derfor er vegetationen høiere oppe i det strøg 
meget kummerlig. 
Fra det østenfor Anavand liggende Luobal Anajavre 
fører en aasryg over til Vuobmasjavre, som ved en række 
af smaavand og smaaelve staar i forbindelse med Sara- 
vuobme. Fra Vuobmas fører en høislette, paa sydsiden 
al Gaibevarre og vest for Guolasvarre, over til Altevand. 
De mægtigste af fjeldene i den del af trakten er 
Guolasvarres østlige del (Kistefjeld) og det nordøst for 
Anavand ensligliggende Njunnesvarre, begge naaende en 
høide af henimod 1800 m. o. h. Paa sydskraaningen af 
Njunnesvarres høieste del er en stor traktformig fordyb- 
ning, som udfyldes af en vældig gletscher. 
Gaar vi saa tilbage til Kirkesdalen, hvorfra vi fra 
Bjørkaasen tog en afstikker mod øst, og følger dalbunden 
indover, har vi ret imod os et af det arktiske Norges i 
størrelse mest imponerende og i botanisk henseende mest 
interessante fjeld, Kirkestinden. Fra selve dalbunden, 100 
m. 0. h., hæver fjeldet sig til ca. 1600 m. (længere syd 
betydelig høiere), den nedre tridjedel gronkledt, men de 
