A. B. Wessel. — Ornithologiske meddelelser. 27 
indleb har jeg sect den om vaaren 1895 straks efter dens 
ankomst; den opholdt sig her omkring fiskehjællerne, fra 
hvilke den sang af fuld hals. Ankomstid: 1887 Eu 
1888 %%,; 1892 */,;-1898 27/,, 1894 14,, 1895 **/,, 1897 "7, 
19000, 1901 uf 1902 3%,,, 1903 %/.. Drager bort i 1ste 
halvdel af september. 
I de af mig undersøgte friske kuld kan Iste eg sees 
ee lei: 1887 1 1893 27/2, 1899 % Yo å 
ee 2 1901 |. 
8 kuld (48 stkr. eg. 
Eggenes gjennemsnilsvegt 111 mgr. Største v. 129. Mindste 97 mgr. 
— — lengde 192 mm. ott al «21, å 17 mm. 
— — bredde 14 2 ego: „br. 13,5 
Eggenes farve er hyppigst græsgrøn med lys-rust- 
brune flekker spredt over hele overfladen, eller flekkerne 
er samlede til en ring om den butte ende, undertiden og- 
saa om den spidse. Sjeldnere staar flekkerne saa tæt, at 
de delvis skjuler den grønne bundfarve, hvorved farven i 
det hele gjør indtryk af at være sidienbrnn Kan ogsaa 
være uflækkede. 
Kuldene varierer adskillig baade i størrelse og farve, 
men inden samme kuld mærkes ingen forskjel. 
6 og 7 eg er det almindelige, sjelden blot 5. 
I det tidlige aar 1897 saaes ungerne udfløine af redet 
allerede *%;, i alm. aar sker dette først ved midten af juli 
maaned. Baade han og hun mader ungerne. 
Le À 
7. Luscinia tithys Scop. 
Det er interessant at kunne notere denne sydeuro- 
pæiske fugl fra Sydvaranger. I mai 1902 blev en han 
skudt af Sch. & K. overst i Pasvigdalen, ved Rajakoski. 
Tidligere foreligger blot 3 tilfælde af dens forekomst i 
Norge, alle i de sydligste dele, Christiania, Hvaløerne og 
Jæderen (Collett: Mindre Med. 1881—1899). 
