Tromsø Museums Aarshefter 27. — 1904. 
vs 
lo 
der aldrig fjær. Redematcrialet cr torre græsstraa og 
mosser. 
Eggene er noget større end érochilus’s, spidsere 1 den 
ene ende og mere bugede. Farven er hvid med lyserøde 
flekker, der mest er samlede om den butte ende. Omkring 
den spidse ende af egget er der enten ingen flekker, eller 
disse er meget spredte, eller der er blot nogle fine prikker. 
Først ovenfor eggets midte begynder flekkerne at staa tæt- 
tere, er tildels sammenhængende og danner en krans. Det 
andet af de to ovennævnte kuld, taget i Storskogen, havde 
saaledes alle eg hvide, blot med en fin krans af flekker 
om den butte pol. Farven skal ogsaa kunne være ganske 
hvid (L.). Et */, 1904 1 øvre Pasvigdal fundet kuld paa 
6 eg havde en middelvegt af 67 mgr., længden 17 mm, 
bredden 12,5 mm. Et eg næsten ufleekket hvidt, blot med 
faa svage antydninger til flekker. De øvrige spredt flek- 
kede om den butte ende. 
Arten synes at mangle i Enare, idet det af Nord- 
ling iagttagne individ, som han har opført som Ph. borea- 
lis, efter beskrivelsen af dets opforsel og sang ikke kan 
være denne. 
16. Calamoherpe schoenobænus |. 
Bemerkedes ?7/, 1901 i øvre Neiden. Der var 2 han- 
ner, som sang paa det ivrigste. De holdt sig i tæt birke- 
og vidjekrat paa en meget sumpig mark ved elvebredden. 
Sangen bestod dels af en del skjærende, dels af mere klare 
toner og lignede noget sangen af Luscinia suecica. Den 
foredrog samme dels siddende i toppen af en busk, dels 
idet den rask hævede sig 1 veiret og fra en ringe høide 
pludselig med udbredte vinger kastede sig ned i buskene. 
Fuglene var yderst livlige, fløi fra træ til træ og smuttede 
mellem det tætte krat. I slutningen af aug. samme aar 
