A. B. Wessel. — Ornithologiske meddelelser. 47 
De hago) 1900 19501901 2; 21902) å 011903 9, 
i Tsjoalmejavre, men først ??/, ved kysten, i 1904 '/, ved 
Tsjoalmejavre. De store flokker holder sig om vaaren, 
naar de første snebare flekker er begyndt at vise sig, 
gjerne omkring husene og paa de dyrkede enge i et par 
uger, hvorefter de forsvinder; i den sidste del af denne 
tid har hannerne begyndt at synge. Indtræder skarp og 
langvarig frost i denne tid, slutter den sig endnu nærmere 
til de menneskelige boliger, gjennemsøger affaldsdyngerne 
og spiser endog af det udhængte kjød sammen med Parus 
cinctus og Garrulus infaustus. Om høsten kommer flok- 
kerne i begyndelsen af oktober, efterat den første sne er 
faldt, og holder sig 1 til flere uger paa de samme lokali- 
teter. I 1887 saaledes fra Ode okt.; i 1892 saaes de 3%, 
i 1902 7, for første gang om høsten. Undertiden over- 
vintrer den her, men blot et og andet par; i vinteren 
1898—1899 bemærkedes hele tiden et par i Høbugt. Ru- 
ger i ensomme, helt mod nord vendende klippegrøfter og 
fjelddale, hvor ofte en større eller mindre snefon blir lig- 
gende udover sommeren. Her lægger den sit rede i en 
sprek i fjeldvæggen eller under en sten. Eggenes tal er 
5—6. Første eg var i et kuld i 1898 lagt */,, 1 1899 1% 
Ge 
2 kuld (10) eg: 
Gjennemsnitsvegt 145 mgr. Største v. 155 mgr. Mindste v. 152 mer. 
— lengde 20,6 mm. 4 I. 212 mm. R l. 20 mm, 
-—. bredde 15,6 , Å Dot: aL We 155 
38. Pinicola enucleator L. 
(Kv.: Käpylintu. — Lapp.: Bacagas-lodde). 
Er delvis stationær 1 Sydvaranger, dog sees den sjel- 
den om vinteren. I 1892 saaes et par paa Kirkenes */,, 
ligesaa */, og i 1901 i begyndelsen af februar traf jeg 
