50 Tromsø Museums Aarshefter 27. — 1904. 
og hun bemærkedes i 1900 om vaaren samtidig. Naar 
der efter deres ankomst indtræffer sterkt snefald og kulde 
som f.ex. i 1899, søger de i store flokke sammen med 
Plectroph. lap., Luscinia suecica og Saxicola oenanthe ind 
til husene, omkring hvilke de færdes paa de bare flekker 
og paa affaldsdyngerne. I disse flokke har jeg seet 20— 
30 hanner, færre hunner. 
Første eg i rederne har jeg fundet lagt: 1893 1, og 
2/,, 1806 %, 1898 1%, og '% 1899 %, % 1% og My 
1903 “/, ; 6—7 eg er det almindelige, sjelden 8. 
Vegt og maal af 6 kuld (37) eg: 
Gjennemsnitsvegt 128 mgr. Største v. 157 mgr. Mindste v. 121 mer. 
— længde 19,7 mm. 2 1207 mm! Å l. 18,7 mm. 
— bredde 149 , å Abeer! AR LU 
Redets diameter 13 og 6 ctm., dybde 6 ctm. Det er 
fast sammenføiet af torre straa, mose, spindelvæv og ren- 
haar, indy. belagt med fjær og renhaar, udv. prydet med 
en graa og sort lavart, ganske som rederne af Fringilla 
coelebs : enkelte reder har dog ganske lidet af sidstnævnte 
prydelse. Eggenes bundfarve er hyppigst gron, sjeldnere 
rodgraa ; flekkerne dels rødlige sjoller, dels rødbrune, større 
og mindre brandflekker, dels korte uregelmæssige streger 
af samme farve. Ligesom hos coelebs findes, men sjeld- 
nere, en blaa varietet af eggene med sorte flekker mest 
om den butte ende. 
43. Acanthis linaria L. 
(Kv.: Urpiainen. — Lapp.: Savja-tuvas). 
Er ikke alle aar stationær i Sydvaranger, enkelte 
vintre mangler den aldeles, saaledes vinteren 1899—1900, 
1900—1901 og 1901—1902. I 1900 saa jeg den første gang 
29, 1901 */, 1902 først %/; og 1904 saaes den ved ky- 
sten først ?%,. Alle disse vintre var strenge og langvarige. 
Forøvrigt er den almindelig nok overalt. Formen exilipes 
