120 Tromsø Museums Aarshefter 27. — 1904. 
Omegnen af Kola og Kola—Tulomadeltaet samt 6. Tulo- 
mabassinet. Alle disse dele sammenfatter jeg under nav- 
net »Koladistriktete, der i vest-østlig retning strækker sig 
fra Grænse-Jakobselv paa omtrent 31° østl. lengde til 
gen Kildin ost for Kolafjordens munding paa 34° ostl. 1. 
og i nord-sydlig retning fra Ishavets kyst til byen Kola 
og de to sondenfor samme i fjorden udmundende dale, 
Kolaelvens og Tulomaelvens. Den naturlige beskaffenhed 
af dette omraade er som en gjentagelse af Sydvarangers, 
talrige smaa fjorde, aabne mod Nordishavet og mod syd 
gaaende over i frodige med furu og bjerk bevoksede dale. 
Forskjellen bestaar væsentlig i et noget koldere klimat 
paa grund af den østligere beliggenhed samt i at dette di- 
strikt er adskillig sterre end Sydvaranger. Desuden har 
det foruden furu og bjerk ogsaa sammenheengende gran- 
skog. Det ligger ogsaa noget sydligere; byen Kola er be- 
liggende straks søndenfor den 69de breddegrad. 
Det vil af sammenligningen fremgaa, at Koladisriktet 
i henseende til antallet af fuglearter stemmer mere over- 
ens med Sydvaranger end dette med Alten. 
Endelig har man ved hr. E. Nordlings arbeide 
»Fägelfaunaen i Enare socken« leilighed til en sammen- 
ligning med dette umiddelbart til Sydvaranger i syd og 
vest grænsende distrikt, der har et fuldstændigt indlands- 
klima og er et stort lavland, gjennemsat af en del lave 
aaser og opfyldt af talrige indsjøer, blandt hvilke den 
store Enaresjø spiller havets rolle. 
Store furu- og bjerkeskoge dækker landet, hvor dette 
ikke er optaget af myr. Fuglefaunaen her er forholdsvis 
fattig, men har dog at opvise et par arter, som endnu 
ikke er paatrufne i Sydvaranger. 
