Ö. Nicolaissen. — Undersogelser i Nordland 1902. 297 
tjente da til at læse messe 1 for de af isen indespærrede 
misværinger og maaske ogsaa til andet særdeles brug, der 
lenge forplantede en slags overtro, som omsider bevægede 
sognepresten, hr. Kiel Stua, der betjente kaldet fra 1720— 
1725, til at lade det nedrive’. I dette korshus skal og 
lenge vere bleven opbevaret et meget kunstigt udsyet 
halstørklæde, forfærdiget af og fundet efter en svensk pige, 
som en juledags morgen kom bort i isen paa Skarsvandet« ?, 
Da korshuset for ca. 180 aar siden var nedrevet, blev 
der af dets tømmer opført et stabbur paa Mohus, nabo- 
gaard til Misvær. Stabburet staar endnu; dets gamle tøm- 
mer vidner om høi ælde, men ser ud til at kunne holde 
ud endnu en stund. Huset er 5!/ı alen langt, 5'/2 alen 
bredt (korshuset angives i kaldsbogen at have været »bve- 
get 1 en firkante) og henved 3 alen høit under raften. 
Det er upanelet baade ind- og udvendig. Indvendig er 
væggene malede med arabesker i hvide, brune og sorte 
farver. En af tagfjælene er udskaaret med cirkler, som 
skjærer hverandre. — Det ovenfor omtalte Mariabillede 
opbevaredes i Skjerstad kirke. Da denne blev nedrevet 
og en ny opført i 1848, lagdes billedet ind i et lighus paa 
kirkegaarden og undgik saaledes at tilintetgjøres ved kir- 
kens brand. I 1890 indkom det til Tromsø museum. Det 
er 52 cm. høit og af ek. Det har været malet paa kridt- 
erund; men det meste af malingen er bortslidt. Hovedet 
af en helgenfigur, der opbevaredes paa samme sted som 
Mariafiguren og indkom til museet sammen med den, er 
sandsynligvis det »Døberens hovede, der omtales i oven- 
nævnte kaldsbog. Det er 48 cm. høit og forestiller hove- 
1 „Hans nidkjærhed lod og nedrive det lighus ved Misvær gaard, hvor- 
om ventelig nogen overtro havde heftet". Skjerstad kaldsbog. 
? Ovenstaaende citat er hentet fra Skjerstad gamle kaldsbog. Det er 
tidligere anført af hr. A. Hagemann i hans bog „Blandt lapper og 
bumænd* s, 6 flg. 
