236 Tromsø Museums Aarshefter 27. — 1904. 
oftest dog i niveau med terrenet omkring gravhaugens 
fod. Haugens ydre er i de fleste tilfælde kun den negne, 
mosgroede sten. Undertiden danner haugens nederste parti 
en skarp »fodkjede», undertiden en svag skraaning. 
Til hvilken tidsperiode hører nu disse gravhauger, og 
til hvilket folkeslag hørte de mænd, som byggede dem, og 
de hedenfarne, for hvem gravhaugen var den sidste bolig. 
Svaret kan ikke være saa særdeles vanskeligt; ved at sam- 
menligne det fundne gravgods med oldsager fra andre ste- 
der i vort land og fra andre skandinaviske lande vil man 
finde, at de fleste af sagerne kan henføres til den ældre 
jernalder, og da ikke til den senere del af denne, der af- 
sluttedes ved vikingetiden, ca. 800 aar efter Kr., men til 
den tidligere del af denne, der afsluttedes omkring det 
femte og sjette aarhundrede af vor tidsregning. De for- 
holdsvis talrige spænder, der saavel her som paa Svinøen 
optoges af gravene, ligner spænderne fra folkevandringer- 
nes tid og mosefundstiden. Specielt er ligheden størst 
med Müllers »Vor Oldtid«, fig. 223, Almgren »Nordeuro- 
päische Fibelformen« gruppe 6, fig. 164, 180 og 178 samt 
Rygh, fig. 244, men med finere bøile end sidstnævnte type. 
Folket, som har boet herude og der fundet sit sidste hvi- 
lested, har været nordboere af den germaniske race, det 
samme slags folk, som den dag i dag bygger og bor i 
denne del af vort fædreland. 
Gravhaugerne og fundene paa Svinøkalven beskrives 
i det følgende: 
1. Rundhaug, ligger blandt de sydligste paa øen og er 
9 m. i diam., 2 m. hei, bygget af sten uden noget 
kammer. Der var gravet i den for, og kammeret kan 
saaledes være blevet ødelagt. Intet af arkæologisk 
interesse. 
2, Rundhaug, ligger i gruppen midt paa ven et godt 
stykke fra 1. Den er 10 m. i diam. og to meter høi, 
à på 
ae N 
