4 Karl Pettersen. 
gesom og enkelte — saavidt det kan sees — herfra adskilte 
smaafelter stikke frem vestenfor samme langs Maalselven- 
Maukens granit er af en graalig grundfarve, i regelen mere 
gneisartet udpræget og synes at staa kyststrækningens gneis- 
granit nærmere end indlandsgraniten. 
Disse sidstnævnte granitpartier langs Mauken ligge paa 
den ene side ikke saaledes til at de efter nogen nævnevær- 
dig maalestok skulle have skaffet materiale til flytblokstrøm- 
men langs efter Balsfjordbækkenet, ligesom de ogsaa synes 
at have for liden udstrækning, til at en saadan forudsætning 
her skulde kunne gjøres gjeldende. Hertil kommer at der . 
langs efter Balsfjordbækkenet hidtil ikke er paavist en ene- 
ste blok, der — at slutte fra petrografiske kJendetegn — 
skulde kunne være at henføre til Maukens granit. Derimod 
ere flytblokkene langs dette bækken i petrografisk henseen- 
de nærmest at sammenstille med Dividals-graniten. Da flyt- 
blokkestrømmen endvidere fra Tagvandet er at følge østover 
forbi Maukens østlige afhæng til Divielvens udløb i Maals- 
elven, synes der her at skulle være al grund til at forudsæt- 
te at den i virkeligheden maa være udgaaet fra Dividal. 
Men er dette saa, maa en strøm af indlandsis af en 
mægtighed af mindst 2500’ (784 m.) fra Dividal have skudt 
sig ned efter Balsfjordbækkenet om Tagvand og Sagvand til 
Balsfjordbunden. Der er ogsaa sikre kjendsgjerninger, der 
pege hen paa at mægtige ismasser fra højfjeldspartierne ved 
rigegrændsen i strøgene om Divielvens kilder have skudt sig 
frem vestover. De brede hgjfjeldsindsænkninger, der fra 
grændsestrøgene skyde frem under foden af Stora Jerta vest. 
over mellem Rostadal og Dividal ned mod Dødesvand, fand- 
tes saaledes stærkt oversaaet afgranitiske flytblokke, der aa- 
benbart vare transporterede østenfra. En lignende forgre- 
ning af strømmen var paa samme maade i henhold til tidli- 
gere aflæsninger at følge længere syd langs efter Altvandet 
og fjelddalen, der herfra fører ned til Bardo. At en mæg- 
