8 Karl Pettersen. 
tages en enkelt blok, — der dog ikke syntes at tilhgre Di- 
vidalsgraniten og som paavistes op imod ejdets kulmination — 
var granitiske flytblokke efter ejdet helt indskrænket til de 
lavere liggende niveauer ved ejdets afslutning mod Balsfjor- 
den. Heller ikke her ville flytblokke tilhørende Dividalsgra- 
niten være at paavise højere op end til henimod 100 a 120” 
over havfladen. 
Som det vilfremgaa af de her fremlagte iagttagelser har 
den strøm af indlandsis, der i sin tid udfyldte Balsfjordbæk- 
kenet, under sit udadglidende løb altid bøjet sig efter de høje 
fjelddrag, der omkredse samme og derimod ikke til nogen 
tid skudt frem over disse eller overskredet samme. Navnlig 
er forholdet i saa henseende klart ligeovenfor bækkenets 
- nordvestlige side, hvor det afstænges ved Sletfjeldet. Som 
en forgrening fra Maartindernes drag, der begrænser bæk- 
kenet langs sammes vestlige side, skyder det frem i ostnord- 
ostlig retning under stadig aftagende højde hen mod den 
egentlige Balsfjordbund. At den omhandlede isstrøm ikke 
kan have overskredet Sletfjeldet, fremgaar deraf at graniti- 
ske flytblokke tilhørende Dividalsgraniten ikke, hvad aflæsnin- 
gerne over Malangsejdet med bestemthed synes at angive, fin- 
des udstrøet over den lange halvø, der skyder sig frem her- 
fra i nordlig retning mellem Balsfjord og Malangen — naar 
fraregnes de lavest liggende niveauer langs den nuværende 
strandlinje. Balsfjordbækkenets dallignende 
strømrende er saaledes aabenbart ikke et 
resultat afisensudgravende evne, men maa 
derimod være ældre end glacialtiden. Den- 
ne saaledes tidligere foreliggende rende 
har tvertimod netop været bestemmende for 
isstrømmensretningsløb. 
Af de forskjellige isstrømme, der kunne forudsættes at 
have skudt sig ned inden strøgene om de indre partier af 
Balsfjordbunden, er Balsfjordbækkenets isstrøm den eneste, 
