Det nordlige Norge under den glaciale og postglaciale tid. 95 
i en sammenhængende række større flytblokke, der i regelen 
ligge tæt sammenstuede. Flytblokkene dække saaledes stød- 
trinet nedenfra opad og skyde som angivet paa ritset ved 
punktet (d) 10 a 12 ctm. op over den egentlige trinflade. 
De danne saaledes her som en fremspringende randkant for 
en indenfor liggende bundflade og optræde som en hin- 
dring for bortførelsen af det efter bundfladen udglidende 
slam. Ved stadig tilførsel af løst materiale fra det bagen- 
for liggende land vil trinfladen saaledes snart selv uden no- 
gen forandring i det indbyrdes niveauforhold mellem den 
faste fjeldgrund og havfladen kunne komme til at ligge over 
samme — ligesom tilfældet allerede delvis er med de før- 
.nævnte terrassedannelser langs Kalfjorden. Ganske lignende 
terrassedannelser fulgtes ogsaa langs de inderste partier af 
den fra den nordostlige side af Senjen-ø fra Malangen ind- 
skydende sidefjord Lysbotn. Ogsaa her dannedes terrassen 
af ler, der fandtes samlet langs stranden gjennem forskjellige 
tildels lange sammenhængende strækninger. Den vejlignende 
flade havde en brede af opimod 12 m. og var ligeledes udad 
krandset med en sammenhængende række af større og min- 
dre tæt sammenstuede blokke. 
Saavel efter Ramfjorden som efter Lysbotn stiger lan- 
det temmelig langslut op fra strandlinejrne efter de her om- 
handlede dannelser. 
I sidste sommer (1884) opgik jeg atter de førnævnte 
stranddannelser langs Kalfjorden, navnlig den lange trinflade, 
der fra Ersfjorden fører ind mod Henriksvik. Langs denne 
stiger fjeldet temmelig stejlt op fra sjøen, og dagfladerne 
ere her i regelen stærkt overdækket med blokke af under- 
grundens bergart. Disse blokke ere imidlertid stærkt mos- 
dækkede og alt tyder hen paa at udbrydningsarbejdet maa 
være af gammel dato og efter al sandsynlighed at henføre 
til en tid med noget stærkere vekslende klimatologiske eller 
meteorologiske forholde end de nu raadende. At en og an- 
