Det nordlige Norge under den glaciale og postglaciale tid. 37 
være at søge forklaringen i de forholde, hvorunder stigningen 
over havfladen er foregaaet. 
I saa henseende vil det være aabenbart at en rykvis 
stigning af landgrunden ikke vil kunne indvirke mere bestem- 
mende paa stødtrinets højdeforhold. En rykvis stigning maa- 
les ikke i decimeter men i metere. Det vil saaledes sees at 
de her omhandlede terrassedannelser med et stødtrin, hvis 
højde ikke naar opover 1 a 2 m., i et enkelt sat vil blive 
rykket helt op over havfladen. En videre udvikling af tere 
rassedannelsen vil saaledes her blive afbrudt for dette par- 
tis vedkommende, der nu er rykket op over havfladen. Dette 
vil nemlig snart blive mere sammenhængende mos- eller græs- 
klædt og lermassens udglidningsproces derved paa det nær- 
mesta standset. Derimod wil der vistnok intet være til hin- 
der for at en ny terrassedannelse under en paafølgende pause 
i fjeldgrundens stigning kan paabegynde i terrassesystemets 
lavere liggende del fra højtvandslinjen ned til den midlere 
havstandslinje. 
Anderledes vil vistnok sagen stille sig under forudsæt- 
ningen om en mere langsom og jevn stigning. Under en 
saadan vil den under dannelse liggende terrasse stadig kom- 
me til at hæves og saaledes den del af samme, der ligger 
over den midlere vandstandslinje, komme til at vokse i højde, 
Naar forholdene her forøvrigt ere gunstige, antages betingel- 
sen at kunne være givet for dannelsen af et i højde stadig 
voksende stødtrin, der som tidligere fremholdt alene nedad 
finder sin begrændsning ved linjen for den midlere vandstand. 
Spørgsmaalet om, hvorvidt vekslinger i det indbyrdes 
niveauforhold mellem den faste fjeldgrund sg havstanden i 
virkeligheden kan være at henføre til fjeldgrundens stigning 
eller havfladens sænkning, synes imidlertid i sidste tid at væ- 
re paa vej til at indtræde i et nyt stadium. Som bekjendt 
