42 Karl Pettersen. 
dekkede med muslinger og stene som om de opskyllede 
bølger netop og alene for en kort stund skulde have for- 
ladt denne fjære. Dog ved traditionen intet om at havbølgen 
nogensinde er gaaet over ejdet eller at den er naaet op end- 
og blot til sammes halve højde. Dette er dokumenter, som 
forbinde de store geologiske fænomener med jordens nyere 
historie, men hvortil der endnu udfordres andre erfarings- 
rækker, for at de tilfulde skulde kunne forklares. 
Disse Leop. von Buchs bemærkninger støtte sig til hans 
bekjendte forudsætning om en uforanderlig havstand og det 
skal ogsaa medgives at forholdet under denne forudsætning 
vil være gaadefuldt. Anderledes synes sagen i saa henseen- 
de at kunne stille sig nu, da forudsætningen om en gjennem 
kvartærtiden uforanderlig havstand mer og mer synes at tabe 
det sikre fodfæste, hvorpaa den i den almindelige opfatning 
har hvilet indtil de senere aar. 
Vi skulle derfor her fæste os lidt nærmere ved de 
her omhandlede bølgeslagslinjer eller bølgestriber paa Maas-g- 
Den, der har haft anledning til at vanke om langs de 
nuværende af grus og sand byggede stranddannelser, vil have 
bemærket forskjellige stærkere eller svagere udprægede paa 
hinanden følgende baand, striber eller render, der skyde frem 
ligeløbende med vandkanten. Saadanne render og baandstri- 
ber dannes i vandlinjen ved opskylning under et noget stær- 
kere bølgeslag, idet grovere sand, smaasten og skjælrester 
stues op i smalere og bredere snore og derunder tildels ka- 
stes op lidt over vandlinjen. Samtidig føres det finere slam- 
materiale eller den finere sand afsted med det tilbagekastede 
bølgeslag og afsættes nedefter de lavere liggende niveauer. 
Den højest liggende af disse render eller smaavolde vil saa- 
ledes i regelen svare til den højeste vandstandslinje (under 
springtid) og tildels ogsaa skyde lidt op over denne. Den 
mærker saaledes ikke alene en tidligere vandstandslinje men 
angiver at et forholdsvis stærkt bølgeslag har raadet under 
