46 Karl Petterseu. 
jevne og ensartede forandringer efter vidstrakte omraader 
at de ingenlunde synes at kunne lade sig indpasse i en for- 
udsætning om at niveauforandringerne ere at tilskrive den 
faste fjeldgrund. Som bekjendt findes der nemlig i stort an- 
tal udspændt efter det nordlige Norges fjorde og sunde ho- 
risontalt liggende af løst materiale byggede terrassedannelser 
ligesom ogsaa i fast berg udgravede strandlinjer. Flere af 
disse — og navnlig gjelder det de i fast berg udgravede 
strandlinjer — ere endvidere, skjgnt indbyrdes udskilte ved 
brede fjorde og sunde, dog at gjenkjende som brudstykker 
af et enkelt linjesystem, der saaledes kan være at følge ef- 
ter vidtudstrakte strøg. En stigning af den faste fjeldgrund 
— hvad enten denne tænkes rykvis eller jevn — der skul- 
de have arbejdet saa ensartet gjennera en længde af opimod 
100 norske mile, er vistnok i sig selv saa lidet sandsynlig, 
at den utvivlsomt paa det bestemteste bør afvises, med min- 
dre derfor maatte foreligge sikre og afgjørende vidnesbyrd. 
Men saadanne foreligge i ethvert tilfælde ikke for tiden. 
Derimod vil der allerede paa forhaand nærmest være 
grund til at henføre mærker efter saa Jevne niveauforandrin- 
ger som de, der ere at følge efter disse vide sammenhæn- 
gende kyststrøg, til havfladens niveauforandringer. At stig- 
ningsforholdene paa Maas-ø med de til samme knyttede bøl- 
geslagslinjer paa en naturlig og ligefrem maade lade sig for- 
klare under en forudsætning om en synkende havstand, vil 
vel ogsaa ligge klart for en dag. 
