5% J. Sparre Schneider 
drig truffet rognbærende hunner af denne art men antager, 
at yngletiden indtreffer omtrent samtidig med samme hos 
H. gaimardı. 
8. H.turgida krever (hunnen, hannen — phipsü KR.) 
Overalt og i samme betydelige mængder som H. gaimar- 
di, hunnerne i overveiende antal, som forholdet er ogsaa med 
de øvrige arter. Farven er yderst variabel, oftest stærktrød 
med et bredt grønagtigt baand over carapax, enkelte har 
rød forkrop og næsten hvidt abdomen. Yngletiden indtræf- 
fer senhøstes, idet jeg først i begyndelsen af September har 
truffet enkelte hunner med nylig udtraadt rogn. Allerede 
Krøyer selv fremsætter den formodning, at de to arter, han 
beskriver som turgida og phipsti, maaske dog hører sammen 
som de forskjellige kjøn af en og samme art, og denne for- 
modning steg for mig til vished, da jeg for 2 aar siden gav 
mig ifærd med undersggelsen af denne slægt. Prof. G. 0. 
Sars var ogsaa kommen til det samme resultat, og i over- 
ensstemmelse hermed opfører han i sin oversigt af Norges 
Crustaceer kun H. turgida; rigtigst burde vel artsnavnet være 
bibeholdt fra hannen, men jeg vil dog ikke afvige fra den 
betegnelse, som arten har faaet i den første fuldstændige li- 
ste over de norske krebsdyr. 
9. H. pusiola KReYER. 
Denne slægtens mindste og paa sit korte pandehorn me- 
get let kjendelige art forekom talrigt med de øvrige arter 
især paa 5—10 favnes dyb i indløbet til Sørfjorden. En stor 
del af de indsamlede individer var hunner med udrogn paa 
forskjelligt udviklingstrin, ialmindelighed saa langt fremskre- 
dent, at embryonernes øiepigment tydeligt kunde bemærkes. 
Som ovenfor nævnt udklækkes vistnok den meste yngel i Juli, 
men endnu i slutningen af August har jeg fundet rognbe- 
rende individer. 
Denne art er i en mærkelig grad plaget med parasiter, 
navnlig med den for H. pusiola ejendommelige Sylon, hvoraf 
