96 J. Sparre Schneider. 
fastsættes; jeg er tilbøielig til at tro, at den i Kvænangen, 
ialfald i den ualmindelig sildige sommer 1881, har ynglet sen- 
høstes, da jeg ellers vanskelig kunde have undgaaet at faa 
dens unger blandt al den Amphipode-yngel, som derfra med- 
bragtes. Antagelig er dens udvikling énaarig. 
Af de ovenfor citerede forfattere giver Bruzelius den 
bedste figur; hvad Goös i to figurer afbilder som en anden 
form og Boeck antager for en varietet eller rettere abnormi- 
tet, er neppe andet end den forplantningsdygtige han, idet 
forkortningen af skaftledene, især paa de øvre følere, og for- 
øgelsen af svøbeledenes antal ganske svarer til forholdet hos 
den udvoksede han saavel hos Monoculodes som Halimedon. 
Hidtil er kun den almindelige form, eller hunnen, med de 
forlengede skaftled og korte svøber kommen mig for gie. 
Angaaende øinenes udseende og beliggenhed er jeg helt 
uvis: Boeck nævner dem som siddende paa siden af hovedet, 
men som det synes kun hypothetisk, fordi arten intet rostrum 
har, hvorpaa de kunde sidde som hos de øvrige Oedicerider. 
Paa levende eksplr. har jeg bemærket 2 lyse pletter ved ro- 
den af følerne, men det er vist kun det gjennemskinnende 
rodled; sandsynligvis er den helt blind! 
Mandibule: Den ydre gren er neppe delt, den indre 
har 2 stumpe tænder og er forholdsvis bred; tornerækken 
har 3 crenulerede torne; tyggeknuden er cylindrisk, lang, 
med rund tyggeflade og en lang børste, næsten ganske som 
hos Monoculodes. Palpens 2det led er meget stærkt krum- 
met, i forreste rand tæt besat med lange børster og c. ‘/; 
længere end det smale og næsten rette endeled. Dette er 
bygningen af høire kindbakke; den venstre synes at have 
griberanden mere delt og tornerækken at bære etpar torne 
mere, hvilket imidlertid ikke med sikkerhed kan erkjendes, 
da den er tegnet fra den udvendige side uden anvendelse 
af pres. 
Maxille 1mi paris: Den ydre plade bærer 7 torne, 
