Undersøgelser over dyrelivet i de arktiske fjorde. 105 - 
en helt anden tid end den nære slægtning, uden tvivl i hjer- 
tet af vinteren. Dens udbredelse synes ikke at være meget 
stor og ikke at strekke sig udenfor Skandinaviens nord- og 
vestkyst. Lovén fandt de første eksplr. i Finmarken, hvilke 
tjente som typer for Bruzelius; (x. O. Sars har taget et en- 
kelt eksplr. i Vestfjorden ved Skraaven paa 5—20 f., hvilket 
Boeck beskrev. Sidstnævnte forfatter omtaler den fra Bo- 
huslen efter Bruzelius's angivelse. men denne nævner; intet 
derom i ovenfor citerede arbeid». Den norske Nordhavs- 
ekspedition fandt nogle eksplr. i den kolde area paa statio- 
nerne 31 og 48 i respektive 417 og 299 favnes dyb. Foru- 
den i Kvænangen har jeg ved Vardø taget et voksent indi- 
vid og etpar unger paa ringe dyb blandt alger, derimod er 
den forgjæves eftersøgt ved Tromsø, uagtet der mangesteds 
er paavist gunstige lokaliteter. 
De i Kvænangen fundne eksplr. overgaar i farvepragt alt 
hvad jeg hidtil har iagttaget i polarhavets brogede dyrver- 
den; den er der nemlig over hele legemet af den pragtfulde- 
ste purpur eller kaminrøde farve, der udmærket harmonerer 
med dens omgivelser, saa den ofte var vanskelig at finde ud 
af den røde algemasse, som skrabesækken fyldtes med. Øiet 
er sortbrunt. De ved Vardø tagne eksplr. havde røde plet- 
ter paa gnlagtig bund, men grunden var der kun sparsomt 
bevokset med rødalger og maaske ikke afsamme art (Deles- 
seria) som i Kvænangen. Habitusfiguren hos Bruzelius, er 
godt gjengivet som de fleste af hans afbildninger. Til den 
hos begge ovenfor citerede forfattere noget kortfattede ?be- 
skrivelse af munddelene har jeg nogle bemærkninger at tilføie. 
Mandibule: Tornerækken har 9 stærkt sagtakkede krum- 
me torne. Palpens 3die led er af samme længde som 2det 
og bærer, foruden den almindelige række sagtakkede børster 
i indre rand, to paa den bagerste rand, nemlig en grov ved 
roden og en kortere og finere enkel nær spidsen. 
Maxille Imi paris: Indre plade, der er forholdsvis læn- 
