Undersggelser-over, dyrelivet i de arktiske fjorde. 9117 
oudgaatten hun, af. en Melphidippa,  angaaende hvis forhold 
til de 3 øvrige beskrevne arter jeg har været i megen tvivl. 
Det stemmer i de fleste henseender adskillig overens med 
Boecks beskrivelse og figurer af borealis, i andre afviger „det 
,derimod ikke uvæsentligt, saa jeg har været mest tilbøielig 
til at anse det som tilhørende en endnu wubeskreven form: 
da imidlertid kun dette ene mindre vel konserverede eksplr. 
‘har foreligget, foretrækker jeg at give en udførlig beskrivel- 
se af det omhandlede individ, hvorhos er tilføiet .en tavle 
med afbildning af endel af de mest. karakteristiske enkelt- 
heder, da saavel Goës som Boeck fremstiller enkelthederne 
å saa liden maalestok, at denne ejendommelige slægts -ka- 
_rakterer ikke kommer rigtig klart frem. 
«Hvad legemsformen angaar, kan derom intet med .be- 
„stemthed.siges, da dyret allerede var -sønderlemmet, førend 
det, erkjendtes som noget. ejendommeligt; angaaende hoved, 
øine:'og følere haves heller ingen notiser, de sidste var. de- 
_ fekte saavidt mindes. 
Epimera: Formen af ;sidepladerne synes at være den 
almindelige; lste par er bredere end høit, aflangt Akantet 
med fremtrukket forreste hjørne; 2det par er saa høit som 
. bredt med afrundede hjørner. lste pladepar er i nederste 
rand forsynet med lange børster, de øvrige er tegnede uden 
men har uden tvivl ogsaa havt lignende besætning. 
ste abdominalsegment er ganske helt i den bagre rand, 
Qdet er meget fint crenuleret, 3die har lidt grovere tagger, 
4de er-atter. ganske glat; heri afviger den noget: fra borealis 
der ser. bevæbnet med 2—3 tender paa 3die og 4de led, me- 
dens Iste og 2det skal være fint sagtakkede, endnu. langt 
stærkere crenulerede er longipes B. og spinosa Goës, af hvilke 
den sidste idetheletaget fjerner sig mest fra den mig fore- 
liggende art. | 
Mandibule: Begge grene er indskaarne i mange skar- 
pe tender; tornerækken har 5 torne, Tyggeknuden blev ikke 
