128 J. Sparre Schneider 
crenulerede), medens den hgire har ydre gren delt i kun 3 
_ meget store tender, hvoraf den midterste er længst, og bi- 
grenen smal, hageformig med 2 smaa tender lidt nedenfor 
spidsen; tornerekken har 6 torne. Af tenderne paa Iste 
kjæbepars ydre plade er de 2 meget kortere og har spidsen 
kløvet; spor til sagtakker paa palpens endetorner har jeg 
ikke kunnet bemærke. De fleste børster paa den indre rand 
af 2det kjæbepars indre plade er fjærformede paa begge 
sider; de gaar i en skraa række mod spidsen et stykke ind 
paa selve pladens flade. 
Af de hos Boeck afbildede enkeltheder er nogle ret go- 
de, andre for endel mindre heldige, men som allerede flere - 
gange nævnt i det foregaaende er figurerne overhovedet alt- 
for smaa, til at der med billighed kan udøves nogen dybere- 
gaaende kritik over dem. Beskrivelsen er ganske god, og 
jeg skal kun anmærke, at han beskriver basalledet paa 3die 
og 4de fodpar som ,mere end dobbelt saa langt som bredt”, 
medens i virkeligheden bredden kun indeholdes 1!/, gang i 
længden. 
69. Podocerus angvipes Krever, Danske Vid. Selsk, 
Afh. 1838, p. 283, tab. III, fig. 14. (mas), Nat. Tidskr. 1842, 
p. 162 (Ischyrocerus). — Boeck 1. c. p. 603, tab. XXVII, fig. 
5 & 6. — Isch. minutus Lilljeborg, Kgl. Vet. Akad. Handl. 
1850, p. 335 (mas). 
Nogle faa unge eksplr. fandt jeg i Nordbotn paa ringe 
dyb sammen med Am. podoceroides, en meget liden ægbæren- 
de hun medbragtes ogsaa fra Badderen. Levemaade og op- 
holdssted deler den ganske med nævnte art, Prot. fasciata, 
Calliop. leviusculus og Pleustes panoplus og maa regnes for 
en af de aller almindeligste Amphipoder i vor arktiske regi- 
on. Ægbærende hunner treffes fra vaar til høst. Foruden 
Tromsø nævner Boeck kun Skraaven i Lofoten, men den er 
uden tvivl overalt udbredt, da den er saa almindelig i de 
danske farvande. Forgvrigt strækker udbredelsen sig gjen- 
